ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" вересня 2021 р.м.ХарківСправа № 922/2707/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс», 46016, м. Тернопіль, вул. Симененка, 4, кв. 188, ;
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія», 61124, м. Харків, пр. Зерновий, 10, ;
про стягнення 43500, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» про стягнення заборгованості у розмірі 43500, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором транспортного експедирування № 10/03-21 від 10.03.2021.

Судові витрати (судовий збір у розмірі 2270 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн. та 3000,00 грн. гонорару успіху) позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов 15 днів з моменту отримання копії даної ухвали. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив 5 днів з моменту його отримання відповідно до положень статті 251 ГПК України.

27.07.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» надійшла заява (вх. № 17540) про закриття провадження у справі в частині основного боргу та стягнення судових витрат. Вказана заява досліджена судом та приєднана до матеріалів справи.

02.08.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17891), в якому останній просив закрити провадження у справі за відстності предмету спору, оскільки 13.07.2021 відповідачем сплачено заборгованість за договором транспортного експедирування № 10/03-21 від 10.03.2021 у повному обсязі. Також, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн. та 3000,00 грн. гонорару успіху. Вказаний відзив досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

10.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» (замовник) укладено договір № 10/03-21 транспортного експедирування, відповідно до умов якого, виконавець від імені замовника та за його рахунок забезпечує перевезення вантажу замовника автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1.4. Договору замовник надає вантажі для перевезення виконавцю, який виконує перевезення цих вантажів згідно підтвердженої з замовником електронної заявки, яка має бути у вигляді окремого документу.

10.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» (замовник) підписано заявку № 1 до договору № 10/03-21 на виконання міжнародного перевезення за маршрутом: м. Домброва Гурнича (Польща) м. Мисловіце (Польща) м. Харків (а.с. 9).

Позивачем умови договору виконано у повному обсязі та надані транспортні послуги за маршрутом: м. Мисловіце (Польща) ПП Краківець - м. Харків (Україна), що підтверджується Актом приймання передачі наданих послуг № 56 до договору № 10/03-21 на суму 43500, 00 грн. (а.с. 12).

Згідно з п. 4.1. договору, платежі та взаємні розрахунки за надані послуги за цим договором проводяться згідно виставленого рахунку шляхом 100 % оплати вартості фрахту протягом 14 банківських днів з моменту вивантаження автомобіля, якщо інше не передбачено заявкою на перевезення.

Позивач вказує, що станом на момент звернення до суду відповідачем прийняті транспортні послуги оплачено не було та заборгованість останнього становить 43500, 00 грн.

Разом з тим, після звернення позивача до суду, а саме: 13.07.2021 відповідачем сплачено на рахунок позивача заборгованість за транспортні послуги у розмірі 43500, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 13.07.2021 на суму 43500, 00 грн. та не заперечується сторонами у заявах по суті справи (вх. № 17540 від 27.07.2021 та № 17891 від 02.08.2021).

Відповідно до ч. 3 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається з наданого платіжного доручення № 1 від 13.07.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» 43500, 00 грн., призначення платежу: «сплата за автотранспортні послуги згідно договору № 10/03-21» (а.с. 25).

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтею 231 ГПК України, суд закриває провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору

Крім того, згідно з ч. 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2787 від 30.06.2021 (а.с. 6).

Згідно зі ч. 1 статті 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідачем визнано позов та сплачено на рахунок позивача суму боргу у розмірі 43500, 00 грн., суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 1135, 00 грн., сплаченого при поданні позову. В іншій частині судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1135, 00 грн. покладаються на відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6500, 00 грн. та гонорару успіху у розмірі 3000, 00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката Лози Віктора Миколайовича, з метою надання йому юридичних послуг з приводу захисту інтересів в суді, про що було укладено відповідний договір про правову допомогу від 25.06.2021 (а.с. 15).

На підтвердження факту надання юридичних послуг позивач надає:

- копію договору про правову допомогу від 25.06.2021 (а.с. 15);

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 08-06 від 29.06.2021 на суму 6500, 00 грн. (а.с. 16);

- копію Акту приймання передачі наданих послуг від 29.06.2021 (а.с. 17);

- копію довіреності від 25.06.2021 (а.с. 19);

- копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 507, виданого 16.05.2008 (а.с. 19).

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тобто витрати на послуги адвоката мають бути фактично понесеними та підтвердженими належними фінансовими документами.

Колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного суду у своїй постанові від 05.02.2019 у справі № 906/194/18 та постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18 зауважила, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Позивачем надано до суду докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн., зокрема, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 08-06 від 29.06.2021 на суму 6500, 00 грн. та копію Акту приймання передачі наданих послуг від 29.06.2021 (а.с. 16-17).

Разом з тим, відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування вказує, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є співмірним, зазначає, що а акті приймання передачі наданих послуг від 29.06.2021 зазначені послуги, які не виконувались адвокатом. Також, наголошує, що відповідач добровільно погасив заборгованість, що повністю нівелює вимогу позивача про стягнення гонорару успіху у розмірі 3000, 00 грн.

Виходячи зі змісту положень ч. 5, 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Так, з Акту приймання передачі наданих послуг від 29.06.2021 вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги:

1. вивчення та огляд документів та ін. доказів за їх місцезнаходження 4 год. 05 хв.;

2. проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу 0 год. 30 хв.;

3. підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви 8 год. 00 хв.;

4. вивчення дій необхідних для повного юридичного супроводу справи та на етапі примусового виконання судового рішення 5 год. 00 хв.

Загальна вартість послуг складає 6500, 00 грн. (а.с. 17).

Суд ознайомившись з Актом приймання передачі наданих послуг від 29.06.2021, який доданий позивачем, в якості детального опису робіт, вважає, що адвокатом необґрунтовано належним чином види та обсяги наданих послуг, а також витрачений час на їх надання.

Так, п. 1 та п. 3 Акту є взаємопов`язані між собою, для подачі позову до суду адвокату дійсно потрібно з`ясувати фактичні обставини справи, зібрати документи та здійснити правовий аналіз справи, водночас дана справа не є складною, ціна позову у даній справі становить 43500, 00 грн., що свідчить про те, що справа відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у п. 1 ч. 5 статті 12 ГПК України, практики з розгляду типових справи у Єдиному реєстрі судових рішень дуже багато

Крім того, послуги зазначені п. 2 Акту, спростовуються доданими до матеріалів справи доказами, оскільки претензія щодо погашення боргу № 12/05 підписана та направлена відповідачу 12.05.2021, а договір про надання правової допомоги датований 25.06.2021, а отже, вказана послуга не може бути віднесена до витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи № 922/2077/21, у зв`язку з чим, вартість вказаної послуги не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу доведений та документально підтверджений на суму 4350, 00 грн. (10 % від ціни позову), в інший частині суд відмовляє.

Суд звертає увагу, що вимога позивача про стягнення з відповідача гонорару успіху, у разі задоволення позову, за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 462/9002/14-ц, від 3 липня 2019 року у справі № 757/20995/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16, від 10 липня 2019 року у справі № 912/2391/16.

У справі «Іатрідіс проти Греції» Європейський суд з прав людини визначив, що угода про виплату адвокату частки від виграшу є угодою, в якій клієнт зобов`язується виплатити адвокату як гонорар певний процент від тієї суми, яку суд може йому присудити у разі виграшу. Суд зазначив, що подібні угоди, якщо вони юридично дійсні, можуть свідчити про те, що у заявника дійсно виник обов`язок виплатити гонорар своєму адвокату.

Зважаючи на те, що суттю договірних правовідносин за договором про надання правової допомоги є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів як права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при її розгляді, з одного боку, та права виконавця зазначених послуг на отримання оплати їх вартості, з іншого, враховуючи, що відповідач після відкриття провадження господарським судом Харківської області сплатив основний борг, а отже спір між сторонами в даній справі відсутній через сплату відповідачем заборгованості за договором, а відтак, головна умова для стягнення так званого «гонорару успіху» - відсутня.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до відшкодування гонорар успіху у розмірі 3000, 00 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 231, 232-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/2707/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» про стягнення заборгованості у розмірі 43500, 00 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» (46016, м. Тернопіль, вул. Симененка, 4, кв. 188, ) 1135, 00 грн. судового збору, сплаченого останнім до господарського суду Харківської області згідно платіжного доручення № 2787 від 30.06.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська промислова компанія» (61124, м. Харків, пр. Зерновий, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімп Транс» (46016, м. Тернопіль, вул. Симененка, 4, кв. 188, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1135, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4350, 00 грн.

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому статтями 254, 255, 256, 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.09.2021.

Суддя О.В. Смірнова