ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Справа № 915/665/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Державного підприємства Миколаївський морський торговельний порт, вул. Заводська, 23/14, м. Миколаїв, 54020 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ, вул. Громадянський узвіз, 1/1, м. Миколаїв, 54020 ()

про припинення господарських правовідносин шляхом розірвання договору та повернення майна

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Державне підприємство Миколаївський морський торговельний порт з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Припинити господарські правовідносини шляхом розірвання Договору оренди № 4-А індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013;

2. Повернути ДП Миколаївський морський торговельний порт майно, що було передано ТзОВ СІСАЙД ТЕРМІНАЛ відповідно до Договору оренди № 4-А індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.05.2021 року позовну заяву Державного підприємства Миколаївський морський торговельний порт (вх. 7763/21 від 24.05.2021 року) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ про припинення господарських правовідносин шляхом розірвання договору та повернення майна залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

В період з 09.08.2021 року по 28.08.2021 року (включно) суддя Олейняш Е.М. перебувала у щорічній відпустці.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено, що між ДП Миколаївський морський торговельний порт та ТзОВ СІСАЙД ТЕРМІНАЛ укладено Договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013 № 4-А. Позивач зазначає, що відповідачем допущено істотне порушення умов договору, а саме: порушено зобов`язання щодо сплати орендної плати (більше трьох місяців), а також передбачений умовами договору обов`язок щодо страхування орендованого майна, внаслідок чого позивач просить суд розірвати договір та повернути майно.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 526, 599, 610, 612, 629, 651 ЦК України, ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021, надіслана на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ, вул. Громадянський узвіз, 1/1, м. Миколаїв, 54020, повернута до суду поштовою установою із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (арк. 76-80).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали суду направлялись на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ, вул. Громадянський узвіз, 1/1, м. Миколаїв, 54020, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17; від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, Суд вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд апеляційної інстанції, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

28.03.2013 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (орендодавець) та ТзОВ Сісайд Термінал (орендар) укладено договір № 4-А оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності (арк. 21-26).

До договору між сторонами було укладено Додаток № 1 "Розрахунок плати за базовий місяць оренди іншого, крім нерухомого, окремого індивідуально визначеного майна" (арк. 27).

До договору між сторонами було укладено додаткові угоди № 1 від 27.03.2016 року та № 2 від 22.04.2019 року, якими змінювався розмір орендної плати та погоджувався розрахунок плати за базовий місяць оренди, а також продовжувався строк дії договору (арк. 29, 31, 32-33).

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2) цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 27.03.2022 року включно.

Договір та додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме майно контейнер 20-ти футовий (інв. № 25461) (надалі майно), що знаходиться на балансі орендодавця, і вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна, виконаного ТОВ «Миколаївська оціночна компанія» станом на 28.02.2019 і становить 17 625, 00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою використання його за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 1.4 договору стан майна на момент укладення договору визначається в акті прийому-передачі за узгодженим висновком орендодавця і орендаря.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном після підписання сторонами цього договору, але не раніше дати підписання сторонами акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.2 договору передача майна оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у господарському віданні орендодавця, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п. 2.4 договору обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору. В акті прийому-передачі майна визначається фактичний технічний стан майна на момент його передачі орендарю/орендодавцю.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2) орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.95 р. № 786 із змінами та доповненнями (надалі-методика), за ставкою 15 % від вартості майна, визначеного в п. 1.1 цього договору і становить згідно з розрахунком (додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору) без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2019) 220, 31 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця до 15-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, але не раніше оголошення індекса інфляції за звітний місяць.

Відповідно до п. 5.1, п. 6.1 договору орендар зобов`язується та має право використовувати орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до рахунків, наданих орендодавцем. На вимогу орендодавця проводити звіряння розрахунків по орендних платежах і оформлювати відповідні акти звіряння.

Відповідно до п. 5.8 договору орендар зобов`язується протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну експерту оцінку на користь орендодавця, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством України, і надати орендодавцю копію страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

Відповідно до п. 5.10 договору орендар зобов`язується у разі припинення, розірвання цього договору, повернути в 5-ти денний термін орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до п. 8.3 договору орендодавець має право порушувати питання про дострокове розірвання договору та стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати, при її наявності понад 3 місяці від встановленого у договорі терміну її внесення або у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2) цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє по 27.03.2022 року включно.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 п. 11.5 Договору чинність цього договору припиняється внаслідок: достроково у разі невиконання орендарем вимог п.п. 5.8 5.9 цього договору; достроково - за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 11.6 договору у разі припинення дії цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю в 5-ти денний термін. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.

Судом встановлено, що на виконання умов договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв індивідуально визначене державне рухоме майно контейнер 20-ти футовий (інв. № 25461), яке знаходиться в придатному стані та може експлуатуватися відповідно до його функціонального призначення, що підтверджується Актом приймання - передачі від 28.03.2013 року, який підписано та скріплено печатками сторін, а також висновками (актами) обстеження технічного стану від 28.03.2013, від 21.04.2019 (арк. 28, 30, 34).

Майно, що є предметом договору, обліковується на балансі позивача ДП ММТП, що підтверджується довідкою від 12.05.2021 № 03/759. Залишкова вартість майна станом на 11.05.2021 року становить 2 238, 91 грн. (арк. 35).

07.05.2020 року позивачем направлено на адресу відповідача лист № 07/505, в якому зазначено, що відповідно до умов договору № 4-А від 28.03.2013 орендар зобов`язаний постійно оновлювати договори страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим. Позивач вимагав негайно надати до ДП ММТП копії договорів страхування орендованого майна. Крім того, позивач повідомив, що невиконання зобов`язань орендарем, в частині страхування майна є підставою для дострокового припинення (арк. 36).

Докази направлення листа в матеріалах справи відсутні.

Судом також встановлено, що для проведення оплати позивач виставив та направив відповідачу рахунки на оплату орендних платежів за період користування майном з вересня 2020 року по лютий 2021 року (6 місяців) на загальну суму 1 699, 90 грн., які направлялись позивачем листами № 03/1241 від 16.10.2020 року, № 03/1379 від 11.11.2020, № 03/1633 від 14.12.2020, № 03/63 від 14.01.2021, № 03/258 від 12.02.2021, № 03/404 від 15.03.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладень до цінного листа, поштовими накладними та поштовими квитанціями (арк. 37-42; 50-71).

Всі листи з рахунками повернуто поштовою установою відправнику за зворотною адресою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Доказів сплати коштів (орендної плати за 6 місяців) відповідачем суду не подано.

Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати орендних платежів (більше трьох місяців), а також невиконання передбаченого умовами договору обов`язку щодо страхування орендованого майна і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про припинення господарських правовідносин шляхом розірвання договору оренди.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, інше окреме індивідуально визначене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або несплата не в повному обсязі, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в тому числі несплата інших обов`язкових платежів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю) згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (постанова КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19).

При цьому, сплата заборгованості з орендної плати та інших обов`язків платежів як після відкриття провадження у справі, так і напередодні подання позову не може виправдовувати бездіяльність відповідача, як господарюючого суб`єкта, якщо має місце неодноразове прострочення сплати цих платежів по договору, та бути підставою для висновку про відсутність істотного порушення умови договору оренди, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору оренди є його оплатний характер, відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (постанова КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19).

В спірному випадку умовами п. 3.6 договору передбачено, що орендна плата перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця до 15-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, але не раніше оголошення індексу інфляції за звітний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для розірвання договору позивач визначив несплату орендної плати, яка на час звернення до суду із позовом становила в загальній сумі 1 699, 90 грн. з вересня 2020 по лютий 2021 (6 місяців).

Доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості суду не подано, що свідчить про істотне порушення орендарем умов договору в частині своєчасної сплати орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» N 2269-XII (у редакції від 07.11.2020, яка діяла на момент укладення спірного договору) істотними умовами договору оренди є, зокрема, страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX (в чинній редакції) орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс - на користь орендодавця згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Так, умовами п. 5.8 договору передбачено, що орендар зобов`язується протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну експерту оцінку на користь орендодавця який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством України, і надати орендодавцю копію страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

Суду не подано доказів страхування відповідачем орендованого майна протягом строку оренди з березня 2013 року (дата укладення договору, тобто протягом 8 років, що також є істотним порушенням умов договору.

Відповідно до п. 8.3 договору орендодавець має право порушувати питання про дострокове розірвання договору та стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати, при її наявності понад 3 місяці від встановленого у договорі терміну її внесення або у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 11.5 договору чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема: достроково у разі невиконання орендарем вимог п. 5.8, 5.9 цього договору; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Щодо норми статті 782 ЦК України, то Верховний Суд зауважує, що наведена норма передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Тобто, цією нормою передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього в позасудовому порядку (шляхом направлення повідомлення та його одержання наймачем). Згідно з ч. 3 ст. 615 цього Кодексу внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. При цьому, така відмова є правом, а не обов`язком, що жодною мірою не обмежує права наймодавця (орендодавця) з цих підстав (нездійснення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд) звернутися до суду з позовом про розірвання.

Водночас, не можна стверджувати, що лише нездійснення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд свідчить про істотне порушення договору оренди та може бути підставою для його дострокового розірвання в судовому порядку. Верховний Суд звертає увагу, що у ст. 782 ЦК України визначені правові підстави для здійснення односторонньої відмови від договору оренди. Разом з тим, таке право не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір відповідно до ст. 651 ЦК України, зокрема, у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору (істотність порушення оцінюється судом у кожному конкретному випадку і не можна ототожнювати з правом на відмову), а також не є перешкодою для звернення наймодавця до суду з позовом, якщо предметом договору є комунальне (державне) майно, з підстав, визначених частиною 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (постанова КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19).

В порядку ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Укладаючи спірний договір оренди, орендар розраховував отримати у користування майно, яке є об`єктом державної власності, а орендодавець відповідно розраховував на належне виконання орендарем своїх обов`язків за договором, зокрема, як в частині своєчасного внесення відповідачем орендної плати, так і страхування об`єкта у відповідності до умов договору, а тому несплата орендної плати протягом 6 місяців, невиконання умови договору в частині страхування об`єкта оренди протягом 8 років свідчить про систематичне невиконання умов договору, що завдає істотної шкоди державному підприємству, є істотним порушенням умов договору оренди відповідачем та є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна.

Таким чином, позовна вимога про припинення господарських правовідносин шляхом розірвання Договору оренди № 4-А індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013, є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про повернення майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до п. 5.10 договору орендар зобов`язується у разі припинення, розірвання цього договору, повернути в 5-ти денний термін орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до п. 11.6 договору у разі припинення дії цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю в 5-ти денний термін. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 4-А від 28.03.2013 року, підстави для користування відповідачем об`єктом оренди за вказаним договором відсутні, з огляду на що позовні вимоги в частині повернення ДП «Миколаївський морський торговельний порт» майна, що було передано ТзОВ Сісайд термінал відповідно до договору оренди № 4-А від 28.03.2013 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 4 540, 00 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Припинити господарські правовідносини шляхом розірвання Договору оренди № 4-А індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013, укладеного між Державним підприємством Миколаївський морський торговельний порт () та Товариством з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ ().

3. Повернути позивачу Державному підприємству Миколаївський морський торговельний порт, вул. Заводська, 23/14, м. Миколаїв, 54020 () майно, що було передано відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ, вул. Громадянський узвіз, 1/1, м. Миколаїв, 54020 () відповідно до Договору оренди № 4-А індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.03.2013.

4. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СІСАЙД ТЕРМІНАЛ, вул. Громадянський узвіз, 1/1, м. Миколаїв, 54020 () на користь позивача Державного підприємства Миколаївський морський торговельний порт, вул. Заводська, 23/14, м. Миколаїв, 54020 ():

- 4 540, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш