ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 Справа № 917/1151/21 м.Полтава

Суддя Кльопов І.Г. , розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стасі Насіння" вул. Яблунева, 3, с. Стасі, Диканський район, Полтавська область,38541 (адреса для листування: вул. Жилянська, 68, офіс 285, м. Київ, 01033)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Диканський завод продтоварів "Промінь" вул. Щорса, 1, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область,38500

про стягнення 751 155,42 грн. заборгованості

без виклику представників сторін

встановив:

19.07.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стасі Насіння" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Диканський завод продтоварів "Промінь" про стягнення 751155,42 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача заборгованість за договором, пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Кльопову І.Г.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.07.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення учасників справи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адреси сторін.

Копія ухвали суду від 22.07.2021, яка направлялася за адресою відповідача ( вул. Щорса, 1, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область, 38500), повернута підприємством зв"язку до господарського суду з відміткою "адресат відсутній".

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач - Приватне акціонерне товариство "Диканський завод продтоварів "Промінь" (ідентифікаційний код 00376917) зареєстрований за адресою: вул. Щорса, 1, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область,38500, що співпадає з його місцезнаходженням, зазначеним у позовній заяві.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 22.07.2021 вважається врученою відповідачу.

Також суд зауважує, що ухвала господарського суду Полтавської області від 22.07.2021 по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Згідно ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив слідуюче.

11.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАСІ НАСІННЯ» та Приватним акціонерним товариством «ДИКАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ «ПРОМІНЬ» укладено Договір купівлі-продажу качанів кукурудзи №11/09/2020 (надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1. та 1.2. Договору, Продавець бере на себе зобов`язання продати Покупцю качани кукурудзи, а Покупець приймає та оплачує Товар.

У відповідності до п. 2.1 Договору, вартість однієї тони качанів кукурудзи становить 335,00 грн, ПДВ 67,00 грн, що разом складає 402,00 грн (чотириста дві гривні), за умови, що загальна вага купленого Товару Покупцем складатиме більше 2 000 т.

Положеннями пунктів 3.2, 3.3 та 3.4 Договору передбачено, що кількість (вага) та якість Товару визначається згідно видаткових накладних та рахунків, товар може передаватись Покупцю окремими партіями, датою поставки Товару вважається дата видаткової накладної.

Пунктами 4.1. та 4.2. Договору встановлені умови оплати - 100% після оплата, Покупець перераховує продавцю платіж за Товар в розмірі 100% від вартості поставленого Товару в термін до 20.12.2020 року.

ТОВ «СТАСІ НАСІННЯ» на виконання Договору відвантажило ПрАТ «ДИКАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ «ПРОМІНЬ» Товар на суму 803 051,28 грн., що підтверджується видатковою накладною № від 19.11.2020 року та довіреністю №5 від 23.06.2020 року.

В свою чергу ПрАТ «ДИКАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ «ПРОМІНЬ» мало оплатити поставлений товар не пізніше 20.12.2020 року.

Як зазначає позивач у позові, на виконання Договору Відповідач 19.11.2020 року сплатив лише частину за поставлений товар в сумі 143 008,80 грн., в зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 660 042,48 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою від 18.06.2021 року.

Отже, Позивач виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання за Договором, проте Відповідач зобов`язання щодо оплати отриманого ним за Договором товару в повному обсязі не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість.

Таким чином, сума заборгованості ПрАТ «ДИКАНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ «ПРОМІНЬ» перед ТОВ «СТАСІ НАСІННЯ» станом на 20.12.2021 року у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору становить 660 042 гривні 48 копійок.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини купівлі-продажу.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно за приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачеві товар на суму803051,28грн., що підтверджується видатковою накладною №1. Товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписом його представника на зазначеній накладній та довіреністю на отримання товару.

Відповідно до бухгалтерської довідки від 18.06.2021, наданої позивачем, відповідач здійснив лише часткову оплату, перерахувавши за товар 143008,80грн.

Як зазначає позивач, неоплаченим залишився товар на загальну суму 660042,48грн.

Таким чином, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив вартість наданих послуг, заборгованість останнього склала 660042,48грн.

Заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення відповідач не надав, тому позовні вимоги про стягнення 660042,48грн. основного боргу підтверджені матеріалами сплави та задовольняються судом повністю.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у договорі передбачили, що за несвоєчасну оплату товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення (відповідно до п. 4.3 Договору).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 40658,61за період з 21.12.2020 по 21.06.2021 включно.

Здійснивши перерахунок пені суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення пені не перевищують обраховані судом та задовольняються в повному обсязі.

Перевірка правильності розрахунку пені здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача40526,58грн. інфляційних втрат за період з січень-травень 2021 року 9927,75 грн. 3% річних за період з 21.12.2020 по 21.06.2021 року, суд визнає його правомірним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч.ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 660042,48 грн. основної заборгованості, 40658,61грн. - пені, 9927,75грн. 3% річних ,40526,58грн. інфляційних втрат, підтверджені документально та нормами матеріального права а відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 54000 грн. в т.ч. ПДВ, з цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поряд із цим, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, у п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, у п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 та у п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підтвердження отримання професійної правової допомоги позивач надав копії: договору про надання правової допомоги 45-LS/19 від 21.03.2019; додаткової угоди №1 від 10.06.2021, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5270/10 від 19.12.2014; ордеру адвоката серія КС №847565 від 14.07.2021 (Іванова Вадима Петровича).

Також позивачем додано попередній рахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 54000,00грн. з ПДВ. :

1. Аналіз документації наданої Клієнтом перевірка правильності та належності оформлення господарських відносин з контрагентом партнером адвоката - 5000грн.

2. Досудове врегулювання спору, підготовка претензії, вимоги про сплату штрафних санкцій, отримання доказів, виготовлення копії документів адвокатом - 3000,00грн.

3. Підготовка позовної заяви до Господарського суду Полтавської області партнером адвоката - 25000,00грн.

4. Представництво інтересів Клієнта адвокатом в суді - участь в судових засіданнях, юридичний аналіз заяв по суті справи, отриманих від Відповідача - 6000,00грн.

5. Підготовка до подання заяв по суті справи та інших процесуальних документів адвокатом - 6000,00грн. Всього 45000,00грн. Разом з ПДВ (20%) - 54000,00грн.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наданий попередній рахунок витрат на професійну правничу допомогу, у суду немає підстав для задоволення до стягнення витрат за представництво інтересів Клієнта адвокатом в суді - участь в судових засіданнях, юридичний аналіз заяв по суті справи, отриманих від відповідача та витрат на послуги щодо підготовки до подання заяв по суті справи та інших процесуальних документів адвокатом, оскільки розгляд справи здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Тому витрати, на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 30600,00грн. (в т.ч. ПДВ)..

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 331 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Диканський завод продтоварів "Промінь" ( вул. Щорса, 1, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область,38500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стасі Насіння" вул. Яблунева, 3, с. Стасі, Диканський район, Полтавська область,38541, (адреса для листування: вул. Жилянська, 68, офіс 285, м. Київ, 01033) 660042,48грн. суму основного боргу, 40658,61грн. - пені, 9927,75грн. - 3% річних, 40526,58грн. - інфляційні витрати, 11267,35 грн. - судового збору та 30600,00грн. (в т.ч. ПДВ) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.09.2021

Суддя Кльопов І.Г.