ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.09.2021 р. Справа№914/2651/21

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б.,

розглянув заяву: Стрийської міської ради, м.Львів,

про забезпечення позову, поданою одночасно із позовною заявою (вх.№3517/21 від 03.09.2021)

у справі № 914/2651/21

за позовом: Стрийської міської ради, м.Стрий Львівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», м.Стрий Львівської області

про визнання права власності,

третьою особою, без самостійних вимог на стороні позивача зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийський міський комбінат комунальних підприємств», м. Стрий Львівської області

без повідомлення сторін.

СУД ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Стрийської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про визнання права власності.

Також Стрийською міською радою, у порядку п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України, подано заяву про забезпечення позову (вх.№3517/21 від 03.09.2021), у якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ТзОВ «Комунальник 1» та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо реєстрації нерухомого майна, а саме складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою: Львівська обл., м.Стрий, вул.Нижанківського, 48 А.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.09.2021 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Кітаєвій С.Б.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її повернення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за заяву про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із платіжного доручення №594 від 26.08.2021 у призначенні платежу не зазначено, що судовий збір сплачено саме за подання заяви Стрийської міської ради Львівської області від 01.09.2021 №3.17 про забезпечення позову. Натомість чітко вказано, що це «Судовий збір. за позовом Виконкому Стрийської міської ради. Господарський суд Львівської області». однак позивачем за позовною заявою та заявником за заявою про забезпечення позову є саме Стрийська міська рада, а не Виконком Стрийської міської ради. (за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Стрийська міська рада () та Виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області () є самостійними юридичними особами).

Суд звертає увагу Стрийської міської ради на те, що Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 по справі №910/4557/18 вказав, що відповідно до ч.ч.1, 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч. 1 ст. 6 згаданого Закону). Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів. Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції. Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №914/1542/17, від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, від 10.05.2018 у справі №613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №907/892/15, від 16.04.2018 у справі №922/3137/17, від 20.04.2018 у справі №910/12031/17, від 21.02.2019 у справі №910/8880/18.

Відтак, прийняти долучене платіжне доручення №594 від 26.08.2021 не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку за подання на розгляд до Господарського суду Львівської області Стрийською міською радою заяви про забезпечення позову.

Окрім того, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак, в порушення вищевикладеного, заявником не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Таким чином, заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 136, 138, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Стрийської міської ради (вх.№3517/21 від 03.09.2021) про забезпечення позову у справі № 914/2651/21 повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.Б. Кітаєва