РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2021Справа № 910/7108/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (вул. Набережна, буд. 33, с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, )

до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ,01032, )

про стягнення 635 642,42 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 635 642, 42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору на постачання товару № 53-123-01-20-06068 від 28.01.2020 в частині оплати фактично поставленого товару, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 587 880, 00 грн, а також обов`язок сплатити на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 34 861, 28 грн та 3% річних у розмірі 12 901, 14 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7108/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позовні вимоги частково, зазначивши, що наслідком порушення строку оплати є наслідком настання кризової економічної ситуації як у ДП "НАЕК "Енергоаотм", так і на ринку електроенергетики України в цілому, внаслідок введення нової моделі енергетичного ринку у червні 2019 року, яку неможливо було спрогнозувати. Відповідач зауважує, що встановлений договором строк на оплату товару повинен відраховуватись з дати проходження вхідного контролю відповідно до СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС", а не з дати поставки товару, у зв`язку з чим позивач невірно розрахував розмір 3% річних та інфляційних втрат.

17.06.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" заперечує проти доводів відповідача з підстав того, що порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності. Відносно твердження відповідача про невірно здійснений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позивач зазначає, що таке твердження прямо суперечить умовам п 3.3. договору, який передбачає, що датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантажувальну тару.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" (далі - покупець) укладено договір на постачання товару №53-123-01-20-06068 пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і оплатити товар - код CPV 32320000-2 по ДК 021:2015 - телевізійне й аудіовізуальне обладнання (Кабель до системи телевізійної спеціальної) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2018 року. Місцем виконання договору є місто Южноукраїнськ (пункт 1.3 договору).

У специфікації №1 до договору сторони погодили найменування (тип), технічні характеристики (ГОСТ, ДСТУ, ТУ, ТВ), код товару згідно УКТ ЗЕД, одиницю вимірювання, кількість, виробника та ціну (з/без ПДВ).

Загальна вартість товару за укладеним договором складає з ПДВ 587 880, 00 грн (пункт 2.1 договору).

Оплата товару відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 (додаток до договору №1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 договору. Пеня за несвоєчасну оплату товару не нараховується (пункт 2.2 договору).

Так, пунктом 3.2 договору визначено, що з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ); податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН - документ, який підтверджує якість товару.

Датою постави є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (пункт 3.3 договору).

За пунктом 5.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вихідного контролю продукції АЕС".

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою. Дія терміну договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 12.1 договору та закінчується 31.12.2021 (пункти 12.1, 12.2 договору).

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 587 880, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною №3 від 14.05.2020, яка підписана уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплена печаткою постачальника.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Позаяк, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №53-123-01-20-06068 від 28.01.2020, повну та своєчасну оплату отриманого товару не здійснив, виникла заборгованість в сумі 587 880, 00 грн, яка також підтверджена сторонами у підписаному акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 - 18.03.2021.

Позивач звертався до відповідача з листом №668-20 від 21.12.2020 з проханням погасити наявну заборгованість, який залишений без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 (додаток до договору №1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 5.1 договору.

При цьому, зі змісту пункту 5.1. договору вбачається, що приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вихідного контролю продукції АЕС".

У відповідності до п. 5.1. Стандарту Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції Організація вхідного контролю продукції для АЕС" 038:2017 (далі - СОУ НАЕК 038:2017) вхідний контроль продукції (матеріалів, напівфабрикатів, устаткування, комплектуючих та інших виробів) проводиться з метою недопущення у виробництво (монтаж та експлуатацію) такої продукції, що не відповідає умовам договорів (контрактів) на закупівлю, технічним вимогам та умовам постачання, конструкторській документації, вимогам діючих правил, норм та стандартів з ядерної і радіаційної безпеки.

Робота з вхідного контролю продукції повинні виконуватись відповідно до графіку поставок продукції та закінчуватись не пізніше ніж за 5 діб до планового терміну монтажу продукції або запуску її у виробництво (включаючи врегулювання невідповідностей) (пункт 7.1.1 СОУ НАЕК 038:2017).

Відповідальність за загальну організацію роботи комісії з проведення вхідного контролю продукції для СВБ, оформлення "Акта ВК-2", "Довідки про виявлені невідповідності" та "Ярлика на придатну продукцію для СВБ" покладається на ВВК (СВК) ДОВК (відділ (сектор) вхідного контролю ДОВК) (пункт 7.5.1 СОУ НАЕК 038:2017).

Ярликом на придатну продукцію за змістом пункту 3.24 СОУ НАЕК 038:2017 визначається документ, складений за результатами вхідного контролю, який підтверджує, що продукція відповідає всім встановленим вимогам, які повинні бути перевірені при проведенні ВК, та який є (з моменту його складання) невід`ємною частиною супроводжувальної документації на продукцію (використовується в цьому стандарті).

20.05.2020 на виконання приписів пункту 5.1 договору було здійснено проходження вхідного контролю продукції (поставленого товару) та оформлено ярлик на придатну продукцію №4-1228.

Суд зазначає, що, в даному випадку, виходячи з аналізу пунктів 2.2, 3.2, 3.3, 5.1. договору, обов`язок покупця (відповідача) з оплати товару виникає безпосередньо з факту здійснення постачальником (позивачем) поставки продукції та прийняття такої продукції покупцем (відповідачем).

Пунктом 5.1. договору сторонами фактично погоджено додаткові умови приймання товару по кількості та якості, зокрема щодо необхідності дотримання вимог СОУ НАЕК 038:2017.

Разом з цим, проходження вхідного контролю, передбаченого СОУ НАЕК 038:2017, не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України, тому оформлення ярлика на придатну продукцію після поставки продукції не звільняє відповідача від обов`язку сплатити належний за договором платіж у строк протягом 45 робочих днів після постачання товару.

Таким чином, необґрунтованими є доводи відповідача щодо невірного визначення позивачем дати прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, відповідач оплату отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" товару не здійснив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 587 880, 00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 587 880, 00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за отриманий товар, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 3% річних у розмірі 12 901, 14 грн та інфляційні втрати у розмірі 34 861, 28 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

В той же час, за результатом перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки позивач під час їх розрахунку не врахував, що у 2020 році 366 днів, а не 365, у зв`язку з чим судом було здійснено власний розрахунок, у відповідності до якого позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 878, 97 грн, в іншій частині цих позовних вимог належить відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а доводи викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищевикладеним.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та враховуючи, що факт поставки товару та порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 123, 129, 202, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 635 642, 42 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ,01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (вул. Набережна, буд. 33, с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, ) борг у розмірі 587 880 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 34 861 (тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн 28 коп., 3% річних у розмірі 12 878 (дванядцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн 97 коп., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 9534 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 30 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному підписання повного тексту здійснюється після виходу судді з лікарняного.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2021.

Суддя Н.І. Ягічева