ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/184/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року

у справі №915/184/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД"

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом"

про: стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ЕТАЛОН-ПРИЛАД звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція заборгованість у розмірі 517534,63 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання товару №53-123-01-20-06049 від 13.01.2020 щодо оплати поставленої йому продукції, з яких: 492000,0 грн основного боргу, 18407,62 грн збитків від інфляції та 7127,01 грн - 3% річних.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19.03.2021, яка надійшла до суду 22.03.2021, позивач просив стягнути з відповідача 492000,0 основного боргу, 6584,84 грн - 3% річних та 17213,46 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за поставлений товар, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення основного боргу за поставлений товар та нарахування 3% річних, інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року у справі №915/184/21 (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" 492000,00 основного боргу, 6584,84 грн - 3% річних, 17213,46 грн інфляційних втрат та 7736,97 грн судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, всупереч умовам Договорів та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість поставленого товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 492000,0 грн.

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних в сумі 6584,84 грн. та інфляційних втрат в сумі 17213,46 грн, дійшов висновку про їх арифметичну вірність, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.04.2021 у справі № 915/184/21 частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «НВП ЕТАЛОН-ПРИЛАД» до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС в частині стягнення 6 584,84 грн. - 3% річних та 17 213,46 грн. - інфляційних втрат, залишити без задоволення; вирішити питання щодо судового збору; справу розглянути без участі представника ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що Господарський суд Миколаївської області не прийняв до уваги факт знаходження ДП «НАЕК «Енергоатом» у скрутному фінансовому становищі.

Ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. Накопичена заборгованість поставила під загрозу стабільну безпечну роботу ДП «НАЕК «Енергоатом» та виконання ним своїх зобов`язань перед державою, працівниками, кредиторами, у т. ч. державними банками, та контрагентами.

У зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом» та суттєвим зменшенням обсягу відпущеної електроенергії, виникла фінансова криза не платежів.

Оскільки проблема неплатежів за відпущену електроенергію стала загальносуспільним явищем, Указом президента України від 22.09.2020 № 406/2020 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики», з метою забезпечення сталого функціонування ядерної енергетики, подолання кризового стану з розрахунками за відпущену електричну енергію, а також подальшого розвитку ядерної енергетики України доручено Кабінету Міністрів України ужити вичерпних заходів, спрямованих на погашення заборгованості, що утворилася перед виробниками електричної енергії державного сектору економіки внаслідок виконання ними спеціальних обов`язків учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, та забезпечити недопущення виникнення такої заборгованості в подальшому.

Зважаючи на вищезазначене, скаржник вважає, що вина ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС, як підстава для відповідальності відсутня.

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС оспорює стягнуту за рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.04.2021 у справі № 915/184/21 суму 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 23 798,30 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі №915/184/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року.

Ухвалено розглянути справу №915/184/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ст.ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи про їх право не пізніше 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

15.06.2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД", в якому позивач зазначає, що рішення Господарського суду Миколаївської області є законним, прийняте з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та додержанням норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду без змін.

Позивач вважає, що скрутне матеріальне становище відповідача не доведено належними та допустимим доказами, заборгованість перед відповідачем не є форс-мажорними обставини, саме політика держави, яка є власником ДП «НАЕК Енергоатом» у сфері енергетики, призвела до зменшення частки генерації електроенергії атомними станціями, недоотримання АЕС розрахунків за відпущену на ринок електроенергію, а тягар таких дій покладається на підприємство, яке належним чином виконало умови договору та поставило товар належної якості.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи апеляційним судом в порядку письмового провадження, шляхом направлення копії ухвали суду від 07.06.2021 року на електронні адреси учасників процесу у зв`язку з тимчасовим припиненням Південно-західним апеляційним господарським судом поштових відправлень.

У зв`язку із завантаженістю суду апеляційної інстанції, а також враховуючи принцип незмінності складу суду, судова колегія розглядає вказану апеляційну скаргу у розумний строк, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поза межами встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2020 між ТОВ НВП ЕТАЛОН-ПРИЛАД, як постачальником, та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, як покупцем, було укладено договір постачання товару №53-123-01-20-06049 (далі - Договір) (а.с.14-16), за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець зобов`язався прийняти і сплатити товар - код CPV 31710000-6 по ДК 021:2015 - Електронне обладнання (Перетворювачі) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2018 року. Загальна вартість товару, яка є твердою та складає 492000,0 грн з ПДВ (п.п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ, згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН;

- для перетворювачів №п/п 8-12, Додатку №1: документ, що підтверджує проведення повірки або калібрування уповноваженою або акредитованою організацією (свідоцтво про повірку (калібрування) або запис в паспорті з актуальним відбитком товару; паспорт на кожну одиницю продукції;

- для перетворювачів №п/п 13, 14, Додатку № 1: сертифікат калібрування; методика метрологічної повірки; ТУ(ТС) , які погоджені з ДҐІ НАЕК Енергоатом І ДІЯРУ; технічній опис і інструкція з експлуатації; паспорт або формуляр, з відміткою ВТК; настанова з ТОіР;

- для всіх інших перетворювачів документ, який підтверджує якість товару (паспорт або інше).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно п.5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 Про порядок приймання продукції по кількості і П-7 Про порядок приймання продукції по якості, СОУ НАЕК 038:2017 Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС.

Позивач в період з 02.04.2020 по 17.06.2020 відвантажив відповідачу визначений Договором товар на загальну суму 492000,0 грн, що підтверджується видатковими накладними (а.с.20-22): №PH-0000175 від 02.04.2020 на суму 85200,0 грн з врах.ПДВ 14200,0 грн, №РН-0000251 від 22.05.2020 на суму 255600,0 грн з врах.ПДВ 42600,0 грн, №РН-0000313 від 17.06.2020 на суму 151200,0 грн з врах.ПДВ 25200,0 грн.

Позивач вказує, що на дату подання позову, вартість поставленого товару відповідачем не оплачена, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останній, всупереч умовам Договорів та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість поставленого товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 492000,0 грн.

Оскільки відповідач не погоджується із оскаржуваним рішенням виключно у частині стягнення 6584,84 грн - 3% річних, та 17213,46 грн інфляційних втрат, колегія суддів переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги, у зв`язку з чим в частині задоволення решти позову перегляд рішення Південно-західним апеляційним господарським судом не здійснюється, відповідно до приписів частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 6584,84 грн 3% річних, та 17213,46 грн інфляційних втрат, нарахованих позивачем станом на 20.01.2021 на суму основного боргу за кожною з видаткових накладних окремо.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про арифметичну вірність та правильність розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на кризову економічну ситуацію, зазначає, що порушення зобов`язання відбулося за відсутності його вини, а саме: внаслідок перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі, зумовленому перебуванням ринку електричної енергії України в кризовому стані, зростанням простроченої заборгованості Державного підприємства Гарантований покупець перед відповідачем та істотним зменшенням обсягу відпуску електроенергії.

Приписами статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, згідно з частиною другою статті 218 ГК України.

Таким чином, для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статті 617 ЦК України, статті 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.06.2015 у справі №904/6463/14 (3-216гс15).

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.

Судова колегія зауважує, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження відсутності вини останнього у простроченні виконання зобов`язань за договором №№53-123-01-20-06049 від 13.01.2020 року, зокрема, доказів істотного зменшення обсягу відпуску апелянтом електроенергії, зростання простроченої заборгованості Державного підприємства Гарантований покупець перед Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом та вжиття скаржником заходів на стягнення відповідної заборгованості у разі її наявності.

Колегія суддів зауважує, що посилання скаржника на факт перебування ринку електричної енергії України в кризовому стані колегією суддів оцінюються критично, адже за умовами статті 42 Господарського кодексу України підприємництво є самостійною господарською діяльністю, яка здійснюється на власний ризик, відтак сам по собі основний вид господарської діяльності відповідача у вигляді виробництва електроенергії жодним чином не свідчить про наявність правових підстав для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язань за вищенаведеним договором підряду.

Безпідставними також є посилання апелянта на Указ Президента України №406/2020 від 22.09.2020 Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики, оскільки прострочення відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару, прийнятого за видатковими накладними від 02.04.2020, 22.05.2020 та від 17.06.2020, відбулось раніше, аніж було прийнято зазначений вище указ, а саме кінцевий термін оплати за договором настав 06.07.2020, 10.08.2020 та 27.08.2020 року.

Тобто наведені відповідачем обставини настали після спливу строку виконання зобов`язань по оплаті отриманого товару за договором.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що скаржником не доведено наявності безумовних підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статті 617 ЦК України, статті 218 ГК України.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року у справі №915/184/21 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська