РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2021Справа № 910/9508/21
Господарський суд міста Києва в складі

головуючого судді: Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/9508/21

за позовом Комунального підприємства "Володимирський ринок"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Київградсервіс"

про стягнення 15 254,84 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Володимирський ринок" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК Київградсервіс" про стягнення 15 254,84 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем будівельних норм та чинного порядку визначення вартості будівництва, останнім було неправомірно завищено вартість підрядних робіт за договором №867/2/97-Р-19 від 06.05.2019, що завдало збитків позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 позовну заяву Комунального підприємства "Володимирський ринок" залишено без руху.

05.07.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9508/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

23.07.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що сторони чітко врегулювали відносини щодо прийняття робіт та оплати робіт за договором, жодних додаткових угод до договору щодо зміни робіт, узгоджених під час укладання вказаного правочину між сторонами укладено не було.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 між Комунальним підприємством "Володимирський ринок" (за договором - замовник), правонаступником якої є позивач, та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК Київградсервіс" (за договором - підрядник) було укладено договір №867/2/97-Р-19, за умовами п.2.1 якого підрядник зобов`язався на свій ризик виконати власними силами, або силами, залучених субпідрядних організацій, роботи на об`єкті у порядку та строки, які визначені договором, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити їх у строк, визначений графіком фінансування ремонтних робіт, який погоджено сторонами і є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.1.1 договору об`єкт - роботи по облаштуванню покрівлі із монолітного профільного полікарбонату метало каркасу накриття згідно проектної документації ПС 2017/01-АР та робочих креслень ВФ 01.0000.00 КМ класифікатор ДК021:2015 (СРV):45300000-0 Будівельно-монтажні роботи за адресою: вул. Антоновича, 115 у Голосіївському районі міста Києва.

Відповідно до п.1.3 договору роботи - ремонтні роботи, які виконуються підрядником на об`єкті. Обсяг, перелік, вартість робіт, а також вид, кількість, якісні характеристики матеріалів, які використовуються, визначається в Додатку №1 до договору та кошторисі, підписаному сторонами.

Так сторонами було підписано Кошторис №1, яким визначено найменування робіт та витрат, одиниці виміру, кількість, вартість робіт, найменування матеріалів та їх вартість.

Згідно з п.3.1 договору загальна вартість робіт, що виконуються за цим договором, відповідно до узгодженої сторонами договірної ціни складає 171 984,40 грн., в т.ч. ПДВ 29 164,07 грн.

Умовами п.3.2 договору передбачено, що оплата виконання робіт за договором здійснюється наступним чином:

3.2.1. 50% у сумі 87 492,20 грн. в т.ч. ПДВ 14 582,03 грн. протягом 5 робочих днів після розміщення договору на платформі Prozoro;

3.2.2. остаточний розрахунок, а саме 50% залишкових коштів у розмірі 87 492,20 грн. в т.ч. ПДВ 14 582,03 грн. здійснюється перерахуванням коштів підряднику згідно акту виконаних робіт.

За умовами п.3.4 договору підрядник виконує роботи відповідно до узгоджених строків, а саме до 31.05.2019 року.

Як зазначає позивач, північним офісом держаудитслужби Державної аудиторської служби України проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Володимирський ринок» за період з 01.01.2016 по 01.11.2020, про що складено Акт №10-30/7 від 11.01.2021.

За результатами проведеної перевірки встановлені факти врахування кошторисного прибутку в розмірі 20,54 замість 6,8 та адміністративні витрати в розмірі 15,40 замість 1,23 при виконанні ТОВ «БК «Київградосервіс» робіт з облаштування покрівлі з монолітного профільованого полікарбонату метало каркасу накриття між торгівельними рядами речового майданчика Володимирського ринку відповідно до договору №867/2/97-Р-19 від 06.05.2019.

Позивач звертався до відповідача з претензією за вих. №45 від 25.01.2021 з вимогою про перерахування коштів загалом у сумі 47 435,62 грн.

Проте відповідач вказані вимоги позивача залишив без відповіді та задоволення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача 15 254,78 грн. завданої матеріальної шкоди (збитків) в судовому порядку внаслідок порушення відповідачем будівельних норм та чинного порядку визначення вартості будівництва.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторонами у договорі було узгоджено вартість робіт, яка і була сплачена позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 852 Цивільного кодексу України визначено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частинами 1 - 3 ст. 858 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Судом установлено та підтверджується позивачем у позові, що відповідачем були виконані роботи за договором №867/2/97-Р-19 від 06.05.2019 за актом форми КБ-2в №1 за липень 2019 року на суму 174 984,40 грн., які були прийняті позивачем без жодних зауважень щодо якості та обсягу робіт.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору, його умови визначаються сторонами на їх розсуд і є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У відповідності з вимогами пункту 4 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, предметом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

У даному випадку позивачем не доведено належними доказами існування жодного з наведених вище елементів.

Вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі, та вказана в кошторисі до нього.

Враховуючи належне та повне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що об`єктивно підтверджується актом форми КБ-2в №1 за липень 2019 року на суму 174 984,40 грн. та імперативність положень частини 3 статті 632 ЦК України, посилання позивача на Акт №10-30/7 ревізії Північного офісу держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 11.01.2021 як доказ недобросовісного виконання відповідачем свого зобов`язання за договором підряду та завдання шкоди - є необґрунтованими.

Виявлені ревізією порушення не впливають на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Водночас, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів недійсності чи розірвання сторонами договору №867/2/97-Р-19 від 06.05.2019 року або зміни його умов в частині ціни.

Враховуючи виникнення між сторонами договірних правовідносин, суд дійшов висновку, що Акт аудиторської служби не є підставою для безспірного визнання порушень в діях відповідача щодо завищення вартості та обсягів робіт, оскільки зазначений Аудиторський акт виконаний на замовлення позивача, а тому такий доказ має оцінюватись у сукупності з іншими належними доказами.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20 квітня 2006 акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Сам по собі акт ревізії складений за наслідками проведення перевірки діяльності позивача, не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Цей документ є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. При цьому, обставини, вказані в такому акті ревізії, в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки акт приймання виконаних будівельних робіт сторонами підписано без зауважень та заперечень, позивачем не надано належних доказів щодо допущених відповідачем недоліків виконаної роботи, відтак відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 15 254,78 грн. заборгованості та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідача.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем зобов`язань за укладеним з позивачем договором, а також не доведено належними та допустимими доказами завищення вартості та обсягів виконаних робіт на загальну суму 15 254,78 грн., а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя О.М. Спичак