ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2021 р. Справа № 924/473/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши у залі судового засідання № 305 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс", м. Підгайці Тернопільської області

до фізичної особи-підприємця Костюка Олексія Михайловича, м. Хмельницький

про стягнення 45876,44 грн збитків,

представники сторін:

позивача: Бергуляк О.В. - адвокат, представник за довіреністю від 22.02.2021 р. (присутній в судовому засіданні 30.08.2021 р.);

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 06.09.2021р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.05.2021р. відкрито провадження у справі № 924/473/21 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 15.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 924/473/21 на 30 днів, відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.08.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 924/473/21 до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" звернулося з позовом до суду про стягнення з фізичної особи-підприємця Костюка Олексія Михайловича 45876,44 грн збитків. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України відповідач не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач втратив право на внесення сплаченої суми ПДВ в розмірі 45876,44 грн до податкового кредиту та відповідно можливості зменшення суми податкових зобов`язань з ПДВ.

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив.

Ухвали суду від 11.05.2021р., від 31.05.2021р., від 15.06.2021р. надіслані на юридичну адресу відповідача, однак повернуті до суду із відміткою "адресат відсутній".

Згідно ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, суму позову, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

10.09.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Костюком Олексієм Михайловичем (виконавець) укладено договір про надання сільськогосподарських послуг № 10092019/1-С, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги, виконати сільськогосподарські роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник зобов`язується прийняти надані послуги, виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором.

Згідно п. 2.6. договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику після виконання сільськогосподарських робіт в терміни обумовлені додатками до договору.

Як передбачено п. 3.5. договору, загальна вартість фактично виконаних виконавцем сільськогосподарських робіт за цим договором фіксується сторонами в акті прийому-передачі виконаних робіт, виходячи із загальної площі земель, на яких виконавцем були виконані сільськогосподарські роботи.

У відповідності до п. 3.6. договору оплата вважається здійсненою з моменту списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Пунктом 4.8. договору передбачено, що у разі, якщо протягом дії договору контролюючим органом замовнику будуть зменшені суми податкового кредиту з ПДВ, та / або донараховано податкові зобов`язання з ПДВ, та / або застосовані штрафні санкції у зв`язку з порушенням виконавцем норм Податкового кодексу України, а саме, в разі порушення порядку складання та реєстрації електронної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних, недійсності електронного цифрового підпису виконавця, позбавлення виконавця статусу платника ПДВ, виконавець зобов`язаний відшкодувати такі збитки замовника протягом 10 банківських днів з моменту отримання претензії замовника із зазначенням розміру таких збитків.

У випадку, якщо виконавець не зареєструє в установленому порядку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних внаслідок чого у замовника не виникло право на податковий кредит по такій податковій накладній, вартість робіт, автоматично зменшується на 20%. Таке зменшення ціни робіт є заздалегідь погодженим сторонами і не потребує додаткового письмового погодження. Таке зменшення ціни здійснюється в частині вартості робіт на які не видана або не зареєстрована податкова накладна. Сторони зобов`язуються провести відповідне коригування сум заборгованостей в своєму обліку (п. 4.9. договору).

Відповідно до п. 6.3. договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2019р., а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань - до моменту їх повного виконання сторонами.

Згідно п. 6.4. договору у всьому, що не передбачено цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

10.09.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Костюком Олексієм Михайловичем (виконавець) укладено додаток № 1 до договору про надання сільськогосподарських послуг № 10092019/1-С від 10.09.2019р., відповідно до п. 7 якого загальна договірна вартість виконання сільськогосподарських робіт становить 463848,00 грн. В тому числі ПДВ 77308,00 грн.

На виконання договору № 10092019/1-С від 10.09.2019р. фізичною особою-підприємцем Костюком Олексієм Михайловичем надано, а товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" прийнято послуги по прямому комбайнуванню соняшника на загальну суму 275258,65 грн, в тому числі ПДВ на суму 45876,44 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2709/2-С від 27.09.2019р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" здійснено оплату наданих відповідачем послуг в повному обсязі в сумі 275258,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 58601 від 15.10.2019р. та банківською випискою по рахунку від 15.10.2019р.

Відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.10.2019р. реєстрація податкової накладної № 3 від 27.09.2019р. зупинена з підстав відповідності вимогам пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку".

03.02.2020р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 03-02/2020/2 про відшкодування збитків у розмірі податкового кредиту, у зв`язку з тим, що відповідач не зареєстрував податкову накладну. Докази надсилання вказаної претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.02.2020р., реєстром згрупованих відправлень та фіскальним чеком від 05.02.2020р.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс", затвердженого рішенням № 22-07-2019 від 22.07.2019р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Судом встановлено, що між сторонами склалися договірні правовідносини щодо надання послуг. Спір у справі стосується наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у зв`язку з нездійсненням реєстрації податкової накладної за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, є відшкодування збитків.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

За загальними положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Так, позивач обґрунтовував позовні вимоги завданням йому збитків відповідачем, у зв`язку з недотриманням останнім умов, визначених законодавством, щодо реєстрації податкової накладної № 3 від 27.09.2019р. на суму 275258,65 грн, в т.ч. ПДВ 45876,44 грн, що позбавило права позивача на включення суми ПДВ в загальному розмірі до суми податкового кредиту.

Відповідно до пп. 14.1.178 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (пп. 14.1.179 ст. 14 Податкового кодексу України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пп. 14.1.181 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положення ст. 201 Податкового кодексу України, до яких відсилає пункт 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України регулюють відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Згідно із п.п. 200.1, 200.2, 200.4 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Зважаючи на наведені норми права, судом враховано, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Таким чином, з врахуванням положень податкового законодавства, якими урегульовані питання адміністрування податку на додану вартість, суд дійшов висновку про відхилення доводів позивача про наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та втратою позивачем можливості отримання податкового кредиту на суму ПДВ, по розрахунках згідно договору № 10092019/1-С від 10.09.2019р. на момент звернення з позовом.

Так, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Відповідно до пп. 78.1.9 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: щодо платника податку подано скаргу: про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; або про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит.

Враховуючи викладене, судом зазначається, що права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання позивачем, разом з податковою декларацією, за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

В даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є - доведеність протиправних дій відповідача, саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки. При цьому таких доказів позивачем не надано. А тому посилання позивача на те, що не здійснення відповідачем реєстрації податкової накладної, є належним доказом вини відповідача відхиляються судом як необґрунтовані в розумінні ст.ст. 77-79 ГПК України .

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.03.2020р. № 911/224/19.

При цьому, судом зауважується, що дізнавшись із квитанції ДПС України від 17.10.2019р. про зупинення реєстрації податкової накладної № 3 від 27.09.2019р., позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за наданні послуги грошових коштів до податкового кредиту ПДВ.

Крім цього, виходячи з положень ст.ст. 173, 174 ГК України, не здійснення реєстрації податкової накладної, відмова контролюючого органу в їх реєстрації не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Отже, не реєстрація податкової накладної в ЄРПН не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статей 218, 224 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді стягнення збитків або штрафних санкцій.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі № 908/3565/16.

Посилання позивача на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.08.2018р. у справі № 917/877/17 також відхиляються судом з огляду на відмінні фактичні обставини справи. Зокрема, у вказаній справі було подано скаргу податковому органу, за якою було здійснено відповідні перевірки і притягнуто особу до адміністративної відповідальності, тобто вину відповідача доведено. На відміну від наведеної справи, у даній справі протиправних дій відповідача не доведено, а судом не встановлено. А тому зазначений висновок не може бути застосований у даній справі.

Посилання позивача у позові на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2018р. у справі № 908/76/18 не можуть слугувати підставою для задоволення позову, адже суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

При ухваленні рішення у даній справі судом також враховано правові висновки, наведені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021р. у справі № 910/3338/21, постанові Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2021р. у справі № 904/358/21, постанові Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021р. у справі № 914/2018/20, постанові Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2020р. у справі № 909/957/19.

Зважаючи на вищезазначене, суд, проаналізувавши вищезазначені положення законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, позовні вимоги, щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Костюка Олексія Михайловича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" збитків в розмірі 45876,44 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Судові витрати у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс", м. Підгайці Тернопільської області до фізичної особи-підприємця Костюка Олексія Михайловича, м. Хмельницький про стягнення 45876,44 грн збитків відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення господарського суду Хмельницької області подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.09.2021 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2, 3, 4 - позивачу (48000, Тернопільська обл., м. Підгайці, вул. Міцкевича, 12; 46018, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Винниченка, буд. 8; 46018, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Винниченка, буд. 8, каб. 206);

5 - відповідачу ( АДРЕСА_1).

Всім рекомендованим з повідомл.