УХВАЛА

03 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 906/943/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України", позивач, скаржник)

на рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2020 та

постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021

у справі № 906/943/19

за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (далі - КП "Житомиртеплокомуненерго", відповідач)

про стягнення 23 369 166,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

АТ "НАК "Нафтогаз України" 19.07.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) через Північно-західний апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2020, яким відмовлено у позові повністю, та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 у справі №906/943/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" задовольнити повністю, щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн, у стягненні якої було відмовлено - задовольнити у повному обсязі. Також скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 16.08.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 906/943/19 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Булгакової І.В., Колос І.Б.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що не погоджується з рішенням місцевого господарського суду, яким було відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, та постановою суду апеляційної інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру пені на 50%, вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема статей 233 Господарського кодексу України, статей 549-552, 599,625 Цивільного кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

При цьому, скаржник із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказує, що суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:

- від 16.10.2020 у справі №903/918/19, у якій містяться висновки щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, зокрема, про те, що: постанова КМУ №217 не змінює порядок і строки розрахунків; не впливає на можливість контрагента здійснювати розрахунки вчасно, не перешкоджає та не забороняє кредитору здійснювати нарахування штрафних санкцій: пені, 3% річних та інфляційних нарахувань;

- від 12.03.2019 у справі №910/3657/18 (пункти 29-33) де міститься висновок, що порядок перерахування коштів, встановлений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року, не передбачає зміну порядку та строків здійснення розрахунків між сторонами;

- від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16 (пункти 21, 23);

- від 17.04.2018 у справі № 918/1395/15 та від 12.06.2018 у справі №922/1010/16.

Також скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:

- від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 стосовно того, що при вирішенні питання щодо можливості зменшення неустойки, суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін;

- від 04.02.2020 у справі №918/116/19 (пункт 8.19);

З огляду на викладене касаційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір", Верховний Суд встановив таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Предметом позову у цій справі є стягнення 23 369 166,36 грн, з яких: 12 295 628,97 грн - пені, 3 666 378,03 грн - 3% річних та 7 707 159,36 грн - інфляційні втрати.

Як зазначено вище, АТ "НАК "Нафтогаз України" не погоджується з оскаржуваними рішеннями та просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2020, яким відмовлено у позові повністю, та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 у справі № 906/943/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" задовольнити повністю, щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн, у стягненні якої було відмовлено - задовольнити у повному обсязі.

Отже, скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 у справі №906/943/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн; прийтняти нове рішення щодо позовної вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" про стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн.

Відтак, вимогою до касаційного суду є скасування постанови в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 6 147 814,48 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" задовольнити. Тобто, судове рішення щодо стягнення оскаржується виключно в розмірі суми пені в якій відмовлено, зокрема на суму на яку зменшено пеню.

Приписами частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З урахуванням викладеного, на час подання касаційної скарги скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 184 434,44 грн (6 147 814,48 грн х 1,5% = 92 217,22 грн х 200% = 184 434,44 грн ).

Натомість, звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник наведеного вище не врахував та не сплатив судовий збір у встановленому законом порядку і розмірі, що підтверджується також переліком додатків до касаційної скарги.

Отже, скаржнику слід надати документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 184 434,44 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Верховний Суд додатково звертає увагу, що вимоги касаційної скарги до суду мають бути очевидні, повні і не допускати різного тлумачення.

Враховуючи, що касаційна скарга містить недоліки, Суд вважає за необхідне залишити її без руху. Тому, заявлене в тексті касаційної скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, розглядатиметься у разі належного усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 6 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 у справі № 906/943/19 - залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка,6.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова