ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. Справа №909/54/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желік М.Б.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК" (вх. № ЗАГС 01-05/1423/21 від 22.04.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2021 (м. Івано-Франківськ, суддя Неверовська Л.М., повний текст складено 26.03.2021)

у справі № 909/54/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Транс"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК"

про стягнення заборгованості в сумі 84065,00 грн,

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2021 у справі № 909/54/21 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 84 065,00 грн, судовий збір в сумі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скари та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ Перфект ПАК подано апеляційну скаргу (вх. № ЗАГС 01-05/1423/21 від 22.04.2021) в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2020 та прийняти нове рішення (постанову), яким відмовити в задоволенні позову ТОВ Рента Транс до ТОВ Перфект ПАК в частині стягнення 4 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що у цій частині рішення суду є необгрунтованим. Зокрема, скаржник вважає, що судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00грн стосуються справи №909/1103/20 про видачу судового наказу, відповідно, не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем при розгляді цієї справи.

ТОВ «Рента Транс» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необгрунтована та не підлягає задоволенню. Зокрема, позивач зазначає, що витрати позивача на правничу допомогу, пов`язану із поданням до суду заяви про видачу судового наказу становлять 3 000,00грн, решта суми 2 500,00 грн стосується даної справи та зазначені суми були обгрунтовано стягнені із відповідача судом першої інстанції.

Окрім того, товарство зазначає, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3 000,00грн на підготовку для подання до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Перфект Пак» заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 94 065,00грн є такими, що понесені позивачем з вини відповідача та напряму стосуються даної справи. Позовна заява готувалась на основі заяви про видачу судового наказу, а тому правнича допомога за її підготовку становила 1 000,00грн.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Перфект ПАК (вх. № ЗАГС 01-05/1423/21 від 22.04.2021) залишено без руху для усунення встановленого недоліку, а саме: зобов`язано скаржника надати суду докази сплати судового збору в сумі 3 405,00 грн, а також уточнити дату апеляційної скарги протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою. Апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

20.08.2020 та 26.08.2020 ТОВ "Перфект Пак" як замовник та ТОВ "Рента Транс" як перевізник, підписали заявки-договора на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 07 та №09.

Вищезазначені перевезення вантажу було виконано належним чином, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними СМR № 861003 від 21.08.2020, СМR № 801101 від 28.08.2020, а також відмітками вантажоодержувачів в графі „24" СМR про отримання вантажу; дані у накладних відповідають даним, які погоджені сторонами в заявках

Згідно із рахунком на оплату № 171 від 21.08.2020 та № 178 від 28.08.2020 вартість послуг виконавця (позивача) становила 65 209,00 грн та 64856,00 грн.

Надані послуги прийняті Замовником (відповідачем) без будь-яких зауважень, що підтверджується Актами надання послуг № 171 від 31.08.2020 та № 178 від 03.09.2020.

Загальний розмір наданих ТОВ "Перфект Пак" послуг за вищезазначеними договорами - заявками становить 130 065,00 грн, договорами - заявками не встановлено строків виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг в розмірі 15 000,00 грн, а саме: 22.09.2020 оплатив 10 000,00 грн, 23.10.2020 5 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 21, 22).

З метою досудового врегулювання спору, 29.10.2020, позивачем направлено відповідачу претензію вих. № 2/10 від 28.10.2020 про сплату протягом п`яти робочих днів заборгованості в сумі 115 065,00 грн.

Вимога щодо сплати зазначеної вище заборгованості виконана відповідачем частково в розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 23, 27).

23.11.2020, позивачем повторно направлено на адресу відповідача вимогу вих. № 2/11 від 23.11.2020 в якій ТОВ "Рента Транс" вимагає в семиденний строк погасити заборгованість з оплати послуг з перевезення вантажів за договорами-заявками № 07 від 20.08.2020 та № 09 від 26.08.2020 у загальній сумі 100 065,00 грн. Вимога отримана відповідачем - 25.11.2020, проте погашена лише частково в сумі 16 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 33-35).

Сума боргу у розмірі 84 065,00 грн відповідачем не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ч. 1 ст. 909 ЦК України.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, щодо розмір заборгованості в сумі 84 065,00 грн, несплаченої відповідачем за надання позивачем послуг з перевезення, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем та позов задоволено обгрунтовано.

Як вбачається із апеляційної скарги, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2020 в частині стягнення 4 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00грн стосуються справи №909/1103/20 про видачу судового наказу, відповідно, не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем при розгляді цієї справи.

Згідно зі ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123ГПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 сч.8 ст.129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Водночас за змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Згідно з положеннями ст.59Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За п.4 ч.1 ст.1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При поданні позовної заяви позивач вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 5 500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду наступні докази:

- договір про надання правничої допомоги від 17.11.2020 (а.с. 38);

- додаток № 1 договору про надання правничої допомоги від 17.11.2020 "Вартість послуг адвокатського об`єднання" (а.с. 39);

- додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги від 17.11.2020 "Вартість послуг адвокатського об`єднання в справі про стягнення з ТОВ "Перфект Пак" заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу (позовне провадження)"(а.с. 40);

- рахунок-фактуру № 129 від 08.12.2020 (а.с. 41);

- рахунок № 1 від 16.01.2021(а.с. 42);

- акт прийому-передачі наданих послуг від 08.12.2020 до договору про надання правничої допомоги від 17.11.2020 (а.с. 43);

- акт прийому-передачі наданих послуг від 18.01.2021 до договору про надання правничої допомоги від 17.11.2020 (а.с. 44);

- платіжне доручення № 6528 від 08.12.2020 на суму 4 500,00 грн (а.с. 45);

- платіжне доручення № 6562 від 16.01.2021 на суму1 000,00 грн (а.с. 46).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2020 за договором про надання правничої допомоги від 17.11.2020 Адвокатським об`єднанням "АФК" надано, а клієнтом сплачено правничої допомоги на суму 4 500,00 грн (а.с. 43).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 18.01.2021 за договором про надання правничої допомоги від 17.11.2020 Адвокатським об`єднанням "АФК" надано, а клієнтом сплачено правничої допомоги на суму 1 000,00 грн (а.с. 44).

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що зважаючи на належну підготовку адвокатським об`єднанням "АФК" документів для подання до суду та виклад правової позиції, підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідними документами та на відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат, враховуючи задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 5 500,00 грн.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00грн стосуються справи №909/1103/20 про видачу судового наказу, а відповідно не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем при розгляді цієї справи судовою колегією не беруться до уваги, оскільки витрати позивача на правничу допомогу пов`язану із поданням до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Перфект Пак» заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 94 065,00грн є такими, що понесені позивачем з вини відповідача та стосуються даної справи і становлять 3 000,00грн, решта суми 2 500,00грн стосуються даної справи та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2021 у справі № 909/54/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК" (вх. № ЗАГС 01-05/1423/21 від 22.04.2021) без задоволення.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13.09.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.