ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. м. Київ Справа № 911/538/21

За позовом Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 7)

До Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича ( АДРЕСА_1 )

Про стягнення 1158000,00 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

Від позивача: не з`явились

Від відповідача: не з`явились

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» до Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича про стягнення 1158000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016 та додаткової угоди №01 від 28.03.2019 до нього.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.03.2021 №911/538/21 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 01.03.2021 №911/538/21 позивач надав суду письмові уточнення до позовної заяви з документами на усунення недоліків позовної заяви, якими усунув недоліки зазначеного позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2021 відкрито провадження у справі №911/538/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.04.2021, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Призначене на 15.04.2021 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2021 підготовче засідання у справі №911/538/21 призначено на 13.05.2021.

13.05.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з постановив ухвалу занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 27.05.2021.

У підготовчому засіданні 27.05.2021, вчинивши всі передбачені процесуальним законодавством дії за ст. 182-183 Господарського процесуального кодексу України, суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.06.2021.

17.06.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про відкладення судового засідання на 01.07.2021.

01.07.2021 сторони в судове засідання не з`явились, при цьому відповідач жодного разу в засідання суду не з`явився жодного разу, про причини неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відповідно заявлені до нього вимоги не заперечив та не спростував.

Вчинення судом процесуальних дій 15.04.2021, 13.05.2021, 27.05.2021, 17.06.2021 та 01.07.2021 відбувалося за відсутності у засіданнях представника відповідача в порядку приписів ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.183, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач вважається належним чином повідомленим про факт заявлення до нього позовних вимог і прийняття судом до розгляду позовної заяви з позовними вимогами до нього, а також про дату, час і місце розгляду справи, адже процесуальні документи направлялися судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на актуальну адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, своєчасно та в установленому законодавством порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №950, №555, №743, №528.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, спір підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

26.12.2016 між Фізичною особою-підприємцем Логосом Богданом Васильовичем (далі - відповідач/виконавець) та Впроваджувально-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватек» (далі - позивач/замовник) укладено договір про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 (далі - договір), відповідно до умов п.1.1. якого виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах та в порядку, визначених договором комплекс консультаційних та юридичних послуг для виконання рішення у справі № 914/4167/14, що розглядалась Господарським судом міста Києва, з питань повернення заборгованості у розмірі 5791417,67 грн з боржника - Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові» ДП «Західінфрапроект», відповідно до заявки замовника, що формується згідно з додатком №1 до договору.

Відповідно до п.1.2. договору метою надання послуги виконавцем за заявкою замовника є комплексний аналіз наявної документації у замовника та правовідносин між боржником та замовником, вироблення алгоритму дії щодо захисту прав та законних інтересів замовника з приводу повернення боржником коштів.

Після вироблення алгоритму дій та концептуального плану щодо захисту прав та законних інтересів замовника з приводу повернення заборгованості виконавець здійснює необхідні дії щодо практичної реалізації вказаних алгоритму дій та концептуального плану, в тому числі, але не обмежуючись: підготовку та направлення до відповідних осіб листів, документів від імені та в інтересах замовника; підготовку, укладення та реалізацію від імені та в інтересах замовника відповідних, угод, правочинів; підготовку, подання та супроводження претензій, заяв, позовів, апеляційних, касаційних скарг, заяв про перегляд рішень від імені та в інтересах замовника; представлення інтересів замовника в судах відповідних юрисдикцій та інстанцій; підготовку, подання та супроводження відповідних заяв, скарг, документів в інтересах замовника до правоохоронних органів; правове супроводження розгляду заяв, скарг, інших документів, поданих в інтересах замовника до відповідних органів, фізичних та юридичних осіб; надання консультаційної підтримки замовнику в процесі реалізації послуги; інші юридично значимі дії від імені та в інтересах замовника (п.1.3. договору). Згідно з п.1.4. договору додаткові послуги, що надаються в межах цього договору: підготовка інших проектів документів для реалізації завдань, погоджених сторонами за умовами договору; інші послуги за запитами замовника.

Пунктом 2.1. договору визначено, що оплата послуг за цим договором здійснюється наступним чином:

- авансовий платіж у розмірі 5% від загальної суми, що підлягає стягненню, а саме 289570,88 грн, сплачується на рахунок виконавця протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання даного договору (п.2.1.1. договору);

- винагорода, що становить 20% від поверненої за допомогою виконавця суми, сплачується замовником за два тижні до отримання грошових коштів замовником на свій розрахунковий рахунок, визначається сторонами та зазначається в додатку №2 до договору, але не пізніше двох робочих днів з дати підписання такого додатку (п.2.1.2. договору);

- винагорода, що становить 25% від поверненої за допомогою виконавця суми, сплачується замовником не пізніше одного місяця з дати отримання грошових коштів замовником на його розрахунковий рахунок (п.2.1.3. договору).

Відповідно до п.4.1, 4.2 договору умовою належного виконання виконавцем своїх обов`язків є оперативне і повне надання замовником достовірної інформації та документів, необхідних виконавцю для якісного та своєчасного надання послуг. Обмін інформацією між сторонами здійснюється уповноваженими представниками замовника та виконавця в письмовій формі, у т.ч., з використанням електронної пошти, засобів факсимільного зв`язку.

Обмін документами між сторонами підтверджується сторонами актом приймання-передачі документів. Підписання акту приймання документів по справі №914/4167/14 (додаток №2 до договору) виконавець підтверджує, отримання всіх без виключення документів, необхідних для виконання послуг за цим договором (п. 4.3 договору).

Відповідно до п.5.4.1 договору виконавець зобов`язується виконати пункт 1.1 цього договору протягом 2-х місяців, якщо інший строк не буде необхідний після виникнення обставин, які сторони не могли передбачити на момент укладення договору.

Згідно з п.5.4.5 договору виконавець зобов`язаний повернути замовнику сплачені у відповідності до п.2.1, 2.2 договору суми у разі не отримання грошових коштів замовником на свій розрахунковий рахунок у строк, визначений пунктом 5.4.1. договору.

Згідно з п.6.6. договору замовник має право відмовитись від договору та вимагати повернення сплаченого авансового платежу.

Умовами п.7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Як зазначає позивач в позові, на виконання умов договору №ZV-58/16 від 26.12.2016 ним було перераховано відповідачу грошові кошти в розмірі 289570,88 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №49 від 29.12.2016.

Також, позивач стверджує, що 28.02.2017 ОСОБА_1 здійснено готівковий платіж в розмірі 1158000,00 грн відповідачу в рахунок сплати за послуги по договору №ZV-58/16 від 26.12.2016, укладеному між позивачем та відповідачем, що підтверджується доданою до позовних матеріалів розпискою від 28.02.2017.

Позивач вважає, що платіж, здійснений ОСОБА_1 , був здійснений у відповідності до ст.528 Цивільного кодексу України в рахунок виконання зобов`язань позивача перед відповідачем по оплаті послуг за договором №ZV-58/16 від 26.12.2016. Таким чином, за твердженням позивача, з врахуванням здійснених платежів, на виконання умов договору замовником було сплачено загадом 1447570,00 грн, що складає 25% від суми договору і відповідає п. 2.1. договору.

Однак, у встановлені договором №ZV-58/16 від 26.12.2016 строки відповідачем, як виконавцем, зобов`язання за договором виконані не були, відповідачем не забезпечено стягнення заборгованості за рішенням суду у справі №914/4167/14 у розмірі 5791417,67 грн з боржника - Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові» ДП «Західінфрапроект» на користь позивача.

У зв`язку з чим, 28.03.2019 між Фізичною особою-підприємцем Логос Богданом Васильовичем (виконавець) та Впроваджувально-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватек» (замовник) укладена додаткова угода №01 до договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016 (далі - додаткова угода), за умовами якої сторони дійшли домовленості припинити дію договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі №ZV-58/16 від 26.12.2016, а також сторони дійшли згоди, що вказаний договір припиняє дію в день підписання сторонами цієї угоди. Додатково сторони домовились, що кошти, сплачені замовником по договору, а саме 1447570,00 грн повертаються виконавцем у строки та частинами зазначеними у наступному порядку: до 10.06.2019 - 289514,00 грн, до 10.07.2019 - 289514,00 грн, до 10.08.2019 - 289514,00 грн, до 10.09.2019 - 289514,00 грн, до 10.10.2019 - 289514,00 грн (п.3. додаткової угоди).

При цьому, позивач також стверджує, що відповідач визнає оплату в розмірі 1158000,00 грн в рахунок сплати за послуги по договору №ZV-58/16 від 26.12.2016, укладеному між позивачем та відповідачем, оскільки прийняв платіж та видав розписку, що відповідає нормі ст.545 Цивільного кодексу України. До того ж, на думку позивача, визнання відповідачем оплати третьою особою в рахунок зобов`язань позивача підтверджується умовами додаткової угоди до договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі №ZV-58/16 від 26.12.2016 №01 від 28.03.2019, в якій відповідач зобов`язався повернути отримані кошти в загальному розмірі 1447570,00 грн відповідними частинами згідно з наведеним в додатковій угоді графіком з кінцевим терміном повернення останньої суми до 10.10.2019.

Однак, як зазначає позивач, не зважаючи на домовленості, відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань кошти не повернуті позивачу своєчасно та в повному обсязі.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виписки ПАТ «Айбокс банк» від 27.02.2018, долученої позивачем до позовної заяви, відповідачем було перераховано на рахунок позивача кошти у розмірі 168570,00 грн. Також, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 17.08.2020 у справі №911/458/20 за позовом Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» до Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича про стягнення 121000,00 грн позовні вимоги задоволено повністю.

Таким чином, сплаченими відповідачем на користь позивача вважаються кошти в сумі 289570,00 грн, а відповідно залишок неповернутих позивачу коштів складає 1158000,00 грн, про стягнення яких подано даний позов.

Відповідач жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відповідно заявлені до нього вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.13 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як унормовано ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 511 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належними сторонами.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.2 ст.527 Цивільного кодексу України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вбачається з укладеного договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016, сторонами такого договору є Фізична особа-підприємець Логос Богдан Васильович (виконавець) та Впроваджувально-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Ватек» (замовник).

Згідно з п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах та в порядку, визначених договором комплекс консультаційних та юридичних послуг для виконання рішення у справі №914/4167/14, що розглядалась Господарським судом міста Києва, з питань повернення заборгованості у розмірі 579 417,67 грн з боржника - Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові» ДП «Західінфрапроект», відповідно до заявки замовника, що формується згідно з додатком № 1 до договору.

Водночас, жодним з доказів, які додано до позовної заяви та містяться в матеріалах справи, а також поясненнями представника позивача, не обґрунтовано та не підтверджено повноважень фізичної особи Заремби Валерія Едуардовича діяти в інтересах та від імені позивача під час виконання Договору №ZV-58/16 від 26.12.2016.

Статтею 528 Цивільного кодексу України визначено порядок виконання обов`язку боржника іншою особою.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Згідно з ч.3 ст.528 Цивільного кодексу України інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512 - 519 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Однак, відповідний договір не містить і між сторонами договору не існує домовленостей в розумінні ст.654 Цивільного кодексу України про покладення замовником обов`язку щодо сплати авансових платежів на іншу особу, зокрема ОСОБА_1 .

В той же час, надана позивачем в якості доказу сплати авансового платежу в сумі 1158000,00 грн розписка від 28.02.2017 свідчить про отримання громадянином Логосом Богданом Васильовичем від громадянина ОСОБА_1 1158000,00 грн «за послуги в сприянні та підготовці документів до державної казначейської служби та супроводження виконання рішення».

При цьому, відповідна розписка не містить посилання на договір про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016 чи на те, що сплата коштів здійснена в рахунок виконання зобов`язань позивача - Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» перед Фізичною особою-підприємцем Логосом Богданом Васильовичем.

Також, матеріали справи не містять обґрунтувань наявності обставин, наведених в ч.3 ст.528 Цивільного кодексу України, оскільки відсутня вимога кредитора та ознаки існування небезпеки втрати боржником будь-яких прав.

Натомість суд звертає увагу, що з огляду на п.2.1.2. договору черговий платіж, який ніби то здійснений третьою особою за боржника (замовника) є винагородою, що становить 20% від поверненої за допомогою виконавця суми, і сплачується замовником за два тижні до отримання коштів замовником, визначається сторонами та зазначається в додатку №2 до договору, але не пізніше двох робочих днів з дати підписання такого додатку №2.

Однак, позивачем не надано доказів визначення суми, яка мала бути повернута через два тижні після сплати винагороди, не надано доказів підписання додатку №2 до договору, в якому мала бути зазначена сума виконання.

Крім того, згідно з п.5.4.1. договору виконавець зобов`язується виконати п.1.1 цього договору протягом 2-х місяців, якщо інший строк не буде необхідний після виникнення обставин, які сторони не могли передбачити на момент укладення договору.

Позивачем не обґрунтовано та не доведено, що між сторонами була необхідність та існували домовленості щодо погодження іншого строку виконання зобов`язання за договором.

Враховуючи, що строк надання послуг за договором сплинув через два місці, тобто 26.02.2017 і відсутній додаток №2 до договору, складений між сторонами, в якому мала бути зазначена сума виконання, від якої мала обраховуватись сума винагороди в розмірі 20%, суд критично ставиться до тверджень позивача, що сплата за розпискою відбувалась на підставі та в порядку, визначеному договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» унормовано, що підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинний документ.

За визначенням ст.1 вищевказаного Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як визначено ч.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Хоча невідображення в регістрах та в обліку первинного документу не спростовує відповідної господарської операції, однак, є додатковим чинником (в сукупності інших обставин), який ставить під сумнів реальність та достовірність відповідної господарської операції, як однозначної підстави для зміни в структурі активів та зобов`язань підприємства.

Крім того, суд звертає також увагу на ту обставину, що правовідносини сторін у справі є господарськими, в яких розписка про отримання коштів, яка не є платіжним документом, не може вважатись належним доказом.

Відповідна розписка лише може свідчити про прийняття громадянином Логосом Богданом Васильовичем від громадянина ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1158000,00 грн «за послуги в сприянні та підготовці документів до державної казначейської служби та супроводження виконання рішення», тобто в певних цивільних правовідносинах між зазначеними особами, при цьому, відсутні будь-які ознаки, що відповідний платіж має відношення до господарських зобов`язань, зокрема, що випливають із договору №ZV-58/16 від 26.12.2016, і здійснений за правилами ведення господарської діяльності.

Як визначено ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В сукупності всіх обставин справи, надана позивачем в якості доказу щодо сплати платежу на виконання ним п. 2.1.2. договору розписка від 28.02.2017 про прийняття коштів громадянином Логосом Богданом Васильовичем від громадянина ОСОБА_1 не може вважатись належним та допустимим доказом здійснення позивачем платежу в господарському зобов`язанні за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016.

Крім того, відповідна розписка не містить посилань на договір про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016 чи інші домовленості саме між позивачем та відповідачем.

В свою чергу додаткова угода, якою визначено зобов`язання виконавця (відповідача) повернути замовнику (позивачу) сплачені ним кошти, також не містить застережень чи посилань на відповідну розписку чи інші джерела сплати коштів. Наведене дає суду достатні підстави стверджувати про формування відповідними доказами хибного уявлення про обставини справи, з метою стягнення на користь позивача грошових коштів, які ним не сплачувались.

Щодо посилання позивача на ст.545 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідна норма визначає, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Однак, надана позивачем розписка стосується громадян Логоса Богдана Васильовича та ОСОБА_1 , в той час, як сторонами договору є Фізична особа-підприємець Логос Богдан Васильович та Впроваджувально-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Ватек».

Твердження позивача щодо того, що Заремба Валерій Едуардович діяв від імені чи в інтересах Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» спростовується також обставинами, встановленими рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 у справі №373/807/20, в якій ОСОБА_1 звертався до відповідача про повернення сплачених ним за розпискою коштів, як виконаного ним у зобов`язанні за договором за Впроваджувально-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Ватек».

Зокрема, в ході розгляду Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 29.10.2020 у справі №373/807/20 відповідного спору встановлено, що розписка від 28.02.2017 свідчить про те, що громадянин Логос Богдан Васильович прийняв від громадянина ОСОБА_1 1158000,00 грн за послуги в сприянні та підготовці документів до ДКС та супроводження виконання рішення. Будь-яких даних, які б вказували на те, що кошти надані на виконання договору №ZV-58/16 від 26.12.2016, чи стосуються виконання рішення у справі №914/4167/14, що розглядалась Господарським судом м. Києва, з питань повернення заборгованості у розмірі 5791417,67 грн з боржника - Державного підприємства «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові» ДП «Західінфрапроект», розписка не містить. Не містить розписка і обов`язку повернення Логосом Богданом Васильовичем коштів внаслідок невиконання договору №ZV-58/16 від 26.12.2016.

При цьому, суд у справі №373/807/20 також дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б давали змогу суду ствердно констатувати факт того, що відносини між Логосом Богданом Васильовичем та ОСОБА_1 за розпискою стосувалися саме договору №ZV-58/16 від 26.12.2016.

У зв`язку з чим, суд у справі № 373/807/20 не знайшов підстав для стягнення з Логоса Богдана Васильовича на користь ОСОБА_1 коштів саме через невиконання укладеного між Впроваджувально-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватек» та Фізичною особою-підприємцем Логосом Богданом Васильовичем договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, суд вважає за доцільне послатися на норми процесуального законодавства, які, серед іншого, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України). Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За вказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача не доведені та безпідставні, оскільки позивач просить стягнути з відповідача кошти, які ним не сплачувались в межах господарських правовідносин за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг №ZV-58/16 від 26.12.2016, в наслідок чого суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові Впроваджувально-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватек» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 7, ідентифікаційний код 16301229) до Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення 1158000,00 грн відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.09.2021.

Суддя О.О. Третьякова