ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 м. Дніпро Справа № 908/334/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Концерну «Міські теплові Мережі» на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2021 по справі № 908/334/21 (суддя Смірнова О.Г.), повний текст рішення складено 29.04.2021

за позовом Концерну «Міські теплові Мережі», м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЗС1», м. Запоріжжя

про стягнення 137519,07 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

08.02.2021 Концерн «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 25.01.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЗС1» (далі ТОВ «Компанія ЗС1») про стягнення основного боргу в сумі 137519,07 грн за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води № 204217 від 01.02.2019.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості перед позивачем через невиконання вимог умов договору по оплаті отриманої від позивача теплової енергії у встановлені в договорі терміни за спірний період з листопада 2019 по травень 2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.04.2021 по справі № 908/334/21 у задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» про стягнення з ТОВ «Компанія ЗС1» заборгованості в сумі 137519,07 грн відмовлено.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн покладено на позивача у справі Концерн «МТМ».

Повернуто Концерну «МТМ» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 42,20 грн, про що винесено відповідну ухвалу.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не довів факт постачання теплової енергії відповідачу за спірний період з листопада 2019 по травень 2020, позивачем не додано до матеріалів справи доказів здійсненої відповідачем часткової оплати суми 20665,12 грн, а також доказів направлення на адресу відповідача розрахункових документів за спірний період (рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії) поштовою кореспонденцією.

Наданими позивачем із позовною заявою доказами не підтверджується наявність у відповідача боргу за теплову енергію на суму 137519,07 грн, а тому суд позбавлений можливості із наданих до матеріалів справи доказів самостійно встановити вказані обставини.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду позивач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.

Позивач вважає, що приймаючи рішення Господарський суд Запорізької області неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неповністю дослідив докази та дійшов неправильних висновків, що призвело до прийняття рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що в силу приписів ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про те, що у період з листопада 2019 по травень 2020 року відпустив відповідачу теплову енергію до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 133, нежитлове приміщення ХІІ, ХІ (літ. А-9), яким користувався відповідач. Факт постачання теплової енергії підтверджується рішенням Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період. Розрахунок відпущеної теплової енергії здійснювався відповідно до величини теплового навантаження на об`єкті опалення. Таким чином, позивач у вказаний період відпустив теплову енергію на загальну суму 158184,19 грн, а споживач здійснив часткову оплату боргу у розмірі 20665,12 грн, у зв`язку з чим сума заборгованості зменшилася та склала 137519,07 грн.

Також, в апеляційній скарзі Концерн «МТМ» підтверджує, що позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення вимоги, яка додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. Щомісячна кількість теплової енергії, відпущеної у спірний період, зазначена в актах приймання-передачі теплової енергії, які щомісячно надсилалися на адресу відповідача (копії реєстрів містяться в матеріалах справи).

З урахуванням вищевикладеного Концерн «МТМ» просить апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2021 по справі № 908/334/21 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Концерну «МТМ» у повному обсязі.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

01.02.2019 між споживачем - ТОВ «Компанія ЗС1» та теплопостачальною організацією Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір № 204217 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. за цим договором теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у вигляді гарячої води (далі теплову енергію) споживачу, а споживач зобов`язується прийняти теплову енергію в обсязі і порядку постачання теплової енергії згідно Договору та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами), і дотримуватися передбаченого Договором розподілу і режиму використання теплової енергії, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання (тепловикористального обладнання).

Згідно із п. 1.4. Договору теплопостачальна організація відпускає, а споживач зобов`язаний прийняти в поточному році з « 01» листопада 2018 по « 01» листопада 2019 теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, які розташовані за адресою: пр. Соборний, буд. 133 приміщення № ХІІ, ХІ (літ. А-9), загальна площа 930,4 кв.м., договірне теплове навантаження 0,077382 Гкал./год.

Підпунктами 3.2.6., 3.2.24. п. 3.2. Договору передбачені обов`язки споживача, а саме: виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, та щомісячно, у строки, визначені даним договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (далі Акт).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що облік теплової енергії на потреби опалення здійснюється за місцем виконання зобов`язань на підставі показів вузла комерційного обліку, встановленого у будівлі обладнаній окремим інженерним вводом. Обсяг відпущеної та спожитої теплової енергії приміщеннями споживача, які не оснащені вузлами розподільного обліку визначається на межі продажу пропорційно договірному тепловому навантаженню.

Умовами п. 6.1., 6.4. 6.5. Договору сторони визначили, що розрахунки за даним договором здійснюються виключно в грошовій формі, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла комерційного обліку. Розрахунки в іншій формі допускаються, якщо вони не суперечать чинному законодавству, та повинні бути оформлені окремою додатковою угодою. Розрахунковим періодом є календарний місяць, в якому Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію на опалення, та/або надає послугу з гарячого водопостачання споживачу. Споживач зобов`язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку: розрахунки за договором здійснюються споживачем до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку за відповідний місяць, який вручається споживачу особисто або надсилається йому поштовим відправленням за вказаною у цьому договорі адресою. У разі неотримання рахунку до 12-го числа місяця наступного за розрахунковим, споживач (його представник) зобов`язаний прибути в приміщення теплопостачальної організації не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим та отримати рахунок на оплату. Нез`явлення споживача (його представника) до встановленої дати у теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.

Згідно із п. 6.6. 6.7. Договору приймання-передача теплової енергії, відпущеної та спожитої споживачем у відповідному розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг теплової енергії у відповідному розрахунковому місяці встановлюється відповідно до умов цього договору та додатків до нього. Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Адм. Нахімова, 4, тел. 222-72-95 документи за розрахунковий період:

- рахунок;

- акт приймання-передачі теплової енергії.

Теплопостачальна організація надає складені в електронній формі, зареєстровані та оформлені відповідно до вимог податкового законодавства податкові документи на всю суму зобов`язань, що виникли не пізніше 15-ти календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань, згідно вимог Податкового кодексу України.

Пунктами 6.8., 6.9. Договору передбачено, що споживач зобов`язується повернути не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, теплопостачальній організації: підписаний та скріплений печаткою споживача (у разі наявності та використання печатки) один примірник акту приймання-передачі теплової енергії, де зазначаються фактичні обсяги спожитої теплової енергії згідно з цим договором у розрахунковому місяці, її фактична ціна та вартість. У разі неподання або несвоєчасного подання споживачем теплопостачальній організації підписаного акту приймання-передачі теплової енергії, такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від підписання акту приймання-передачі теплової енергії за цим договором за відповідний розрахунковий період, при цьому:

1) споживач визначає, що даний акт приймання-передачі теплової енергії вважається підписаним в односторонньому порядку та погодженим ним за обсягом та вартістю у відповідному розрахунковому періоді;

2) споживач не має права заперечувати проти обсягів відпущеної та спожитої ним теплової енергії за цим договором за відповідний розрахунковий період;

3) споживач не заперечує та визнає, що він зобов`язаний оплатити теплопостачальній організації вартість теплової енергії в розмірі, визначеному в акті приймання-передачі теплової енергії в строки, визначені цим договором;

4) сторони погодили перелік документів, які вони вважають достатніми та належними для розрахунків за теплову енергію:

5) рахунок на оплату за відповідний місяць, який виставляється згідно п. 6.5.2. договору.

Відповідно до п. 6.10. Договору у разі коли під час складання (підписання) акту приймання-передачі теплової енергії у сторін виникають розбіжності щодо обсягів, вартості та якості теплової енергії, сторони врегульовують спірні питання відповідно до умов цього договору або в порядку, передбаченому законодавством. До врегулювання сторонами розбіжностей обсяги спожитої теплової енергії споживачем встановлюються відповідно до даних, зазначених теплопостачальною організацією у акті приймання-передачі, розрахованих згідно з п. 1.4., вартість теплової енергії розраховується теплопостачальною організацією відповідно до умов, зазначених у даному договорі.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладання сторонами письмової угоди про його розірвання, або припинення його дії. У відповідності до ст. 631 ЦК України сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між споживачем і теплопостачальною організацією, які виникли до його укладання з 01.11.2018.

Докази укладення сторонами додаткової угоди про розірвання Договору або припинення його дії у справі відсутні, відтак умови Договору є дійсними на момент розгляду судом даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що об`єктом теплопостачання за Договором є приміщення № ХІІ, ХІ (літ. А-9), загальною площею 930,4 кв.м., які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 133.

В матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 107962114 від 18.12.2017, зі змісту якого вбачається, що нежиле приміщення ХІ підвалу (літ. А-9), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 133, зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ «Компанія ЗС1».

Позивач в позові вказує, що на виконання умов Договору теплопостачальна організація відпустила теплову енергію відповідачу за період з листопада 2019 по травень 2020 на загальну суму 158184,19 грн. При цьому зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату основного боргу за спірний період на суму 20665,12 грн. Таким чином сума заборгованості відповідача складає 137519,07 грн.

Разом з тим позивач вказує, що відповідач не з`явився до позивача для отримання рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії в порядку, визначеному Договором, а тому Концерн «МТМ» направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу відповідача поштовою кореспонденцією.

Позивач зазначає, що відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених в рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період не повернув, тобто фактично відповідач погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до сплати за відповідний період.

В матеріалах справи міститься претензія за вих. № 471/05-юр від 20.08.2020, в якій позивач вимагає від відповідача терміново вирішити питання погашення заборгованості та добровільно сплатити заборгованість у сумі 137519,07 грн за відпущену теплову енергію за Договором. На підтвердження факту направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав копію фіскального чеку від 20.08.2020 та реєстр відправленої замовленої кореспонденції (а. с. 39-41).

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає рішення місцевого господарського суду в силі.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за відпущену теплову енергію в опалювальний період з листопада 2019 по травень 2020 року, яку відповідач не сплачує в добровільному порядку.

Укладений правочин щодо купівлі-продажу теплової енергії за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (п. 2 ч. 1 ст. 193 ГПК України).

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно з 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до змісту ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є: додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 5 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як зазначалося вище, ТОВ «Компанія ЗС1» є споживачем послуг, які постачає позивач на умовах укладеного між ним та відповідачем договору № 204217 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Умовами п. 6.5. Договору визначено, що споживач зобов`язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку: розрахунки за договором здійснюються споживачем до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку за відповідний місяць, який вручається споживачу особисто або надсилається йому поштовим відправленням за вказаною у цьому Договорі адресою.

Згідно із п. 6.6. Договору приймання-передача теплової енергії, відпущеної та спожитої споживачем у відповідному розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі.

Предметом позову в даній справі є вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за теплову енергію на загальну суму 137519,07 грн, який виник за період з листопада 2019 по травень 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію позивач зобов`язаний довести суду факт постачання теплової енергії відповідачу за спірний період, довести обсяг поставленої теплової енергії та її вартість, надати докази часткової оплати відповідачем заборгованості за спірний період (платіжні документи).

Разом з тим, як встановлено судом на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивач надав підписаний зі свого боку акт приймання-передачі теплової енергії № 204217 від 31.03.2020 за березень 2020 на суму 164138,23 грн, рахунок № 204217 від 31.03.2020 за теплову енергію за березень 2020 на суму 164138,23 грн (а. с. 42-43). До матеріалів справи додано також підписаний з боку позивача акт звірки взаємних розрахунків за договором та розрахунок основного боргу за договором (а. с. 45-46).

При цьому доказів, які б підтверджували факт постачання теплової енергії відповідачу за Договором (акти приймання-передачі теплової енергії) за спірний період з листопада 2019 по травень 2020 року, рахунки, що виставлялися відповідачу на оплату теплової енергії за вказаний період позивач суду не надав.

Поряд з цим позивач не надав суду докази, які свідчать про направлення на адресу відповідача розрахункових документів за спірний період (рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії) поштовою кореспонденцією.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа відповідача від 17.04.2020 (а. с. 33) останній, зокрема зазначає: « 13.04.2020 нами отриманий рахунок за споживання березня, вже в коректному обліку прибору теплопостачання, де нарахування вже виходячи з коректної роботи прибору. Також в рахунках містилася інформація щодо донарахування за опалювальний 2019-лютий 2020 року. Сума наведена у рахунку складає 107159,79 грн.»

Також, з наявного в матеріалах справи листа слідує, що ТОВ «Компанія ЗС1» просила Концерн «МТМ» розстрочити сплату суми донарахувань у розмірі 136781,8539 грн на 12 місяців.

У відповідь на звернення відповідача позивач долучив до матеріалів справи лист без номеру, без дати та підпису (а. с. 38), в якому підтверджує, що дійсно ним було зроблено донарахування за спожиту теплову енергію у березні 2020 року, і що станом на 01.11.2020 заборгованість за спожиту теплову енергію складає 137519,07 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок основного боргу свідчить про наявність здійсненого позивачем донарахування за період листопад 2019 лютий 2020 на суму 143473,11 грн (а. с. 46) та загальної суми боргу на суму 158184,19 грн станом на травень 2020 року. З зазначеної суми, відповідно до розрахунку основного боргу, позивач зазначає про здійснення відповідачем часткової оплати на суму 20665,12 грн та перерахунку за опалення, відповідно до акту п/п від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 5954,04 грн. Доказів на підтвердження здійсненої відповідачем оплати та перерахунку позивачем суми боргу матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять детального розрахунку (на підставі яких показників) здійсненого позивачем донарахування за опалення у спірний період.

Таким чином, долучені до позовної заяви докази не є достатніми для визначення судом правильності здійсненого позивачем розрахунку суми позову, оскільки відсутні первинні документи в підтвердження наявності у відповідача боргу за поставлену позивачем теплову енергію на спірну суму 137519,07 грн.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

На виконання наведених процесуальних норм звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії, позивач мав, окрім іншого, довести обґрунтованість заявленого ним обсягу поставленої та несплаченої теплової енергії, наявність заборгованості, її розмір та обґрунтованість розрахунку (проведеного донарахування), довести період (час) за який стягується заборгованість.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апелянта про те, що факт постачання відповідачу теплової енергії у період з листопада 2019 по травень 2020 роки підтверджується рішенням Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період, а також розрахунком відпущеної теплової енергії, здійсненого відповідно до величини теплового навантаження на об`єкті опалення, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане рішення Запорізької міської ради відсутнє в матеріалах справи, а розрахунок здійсненого позивачем донарахування не містить зазначення величини теплового навантаження на об`єкті опалення за ввесь період такого донарахування. При цьому, колегія суддів зауважує, що самі по собі рішення Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів з розрахунком відпущеної позивачем теплової енергії не змінюють обов`язку підтвердження позивачем факту поставки теплової енергії відповідачу саме первинними документами.

Колегія суддів відхиляє також доводи позивача про те, що у спірний період ним було відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 158184,19 грн, а споживач здійснив часткову оплату боргу у розмірі 20665,12 грн, у зв`язку з чим сума заборгованості зменшилася та склала 137519,07 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні первинні документи в підтвердження відпуску обсягу теплової енергії відповідачу саме на вказану суму.

Доводи апелянта про те, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору, про що свідчить наявна в матеріалах справи претензія, колегія суддів не вважає достатньою підставою для покладання на відповідача обов`язку для її виконання, оскільки вимога матеріального характеру повинна бути підтверджена позивачем відповідними доказами (первинними документами).

Посилання апелянта на те, що кількість теплової енергії, відпущеної у спірний період, зазначена в актах приймання-передачі теплової енергії, які щомісячно надсилалися на адресу відповідача, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому відхиляються колегією суддів як безпідставні.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, покладених в основу судового рішення у даній справі.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав передбачених ст. 277 ГПК України для скасування або зміни оскаржуваного позивачем рішення у даній справі.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові Мережі» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.04.2021 по справі № 908/334/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

І.О. Вечірко