ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3467/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС"

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021

по справі №916/3467/20

за позовом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС"

про стягнення 72 347,92 грн.,

(суддя першої інстанції: Петренко Н.Д., дата та місце ухвалення рішення: 14.06.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп. Шевченка, 29)

03.12.2020 року Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" (далі ТОВ «СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС») про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року у розмірі 72 347,92 грн., з яких:

- 56 467,73 грн. - заборгованість з орендної плати;

- 6 772,22 грн. - пеня;

- 1 694,03 грн. - три відсотки річних;

- 7 413,94 грн. - відшкодування витрат на комунальні послуги за договором № 1/2 від 01.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року та договову на відшкодування витрат на комунальні послуги № 1/2 від 01.08.2017 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по даній справі позовні вимоги Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області - задоволено частково, стягнуто з ТОВ "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на користь Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області заборгованість за договором оренди нерухомого майна №1/1 від 01.08.2017 року та за договором №1/2 від 01.08.2017 року у розмірі 63 881,67 грн., з яких: 56 467,73 грн. - заборгованість з орендної плати; 7413,94 грн. - відшкодування витрат на комунальні послуги за договором № 1/2 від 01.08.2017 року, стягнуто з ТОВ "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на користь Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати за договором оренди, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Також судом досліджено, перевірено та встановлено правильність здійсненого позивачем розрахунку за комунальні послуги орендованого приміщення, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 7 413,94 грн. з урахуванням площі займаного відповідачем приміщення.

У зв`язку з відсутністю у справі доказів оплати відповідачем наявної заборгованості по орендній платі у розмірі 56 467,73грн. та з відшкодування комунальних витрат в сумі 7 413,94 грн., суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 63 881,67 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені та 3 % річних, господарський суд зазначив, що відсутність у матеріалах справи відповідних розрахунків з вихідними даними унеможливлює суд здійснити перевірку вказаних вимог, у зв`язк з чим відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по даній справі скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач не погоджується з рішення місцевого господарського суду, вважає, що наявні підстави для його скасування.

Апелянт зазначає, що висновки суду, викладені у рішенні, є помилковими, оскільки він звільнив орендоване приміщення, про що заздалегідь повідомив позивача, а в подальшому звернувся із листом щодо розірвання договору.

Заявник апеляційної скарги вказує, що договір оренди, так само як і договір на відшкодування витрат на комунальні послуги (що був укладений на підставі договору оренди) є розірваними, подальше нарахування орендної плати після звільнення орендарем займаного приміщення є безпідставним.

Крім того, на думку апелянта, зауваження щодо відсутності акту передачі приміщення разом з листом, що направлялись орендодавцю, не впливають на сам факт повідомлення орендаря про припинення договору оренди.

Також апелянта зазначає, що ані позивачем, ані судом першої інстанції не було спростовано справжність і достовірність листів про припинення користування приміщенням, а щодо дат вказаних повідомлень, то наведене є виключно технічною помилкою (опискою) і не спростовує факт направлення таких листів позивачу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20, встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, вирішено розглянути апеляційну скаргу ТОВ "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач не скористався своїм правом та не надав Південно-західному апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до приписів чинного Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справ, 01.08.2017 року між Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області (орендодавець) та ТОВ «СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №1/1.

За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окремого індивідуально визначеного приміщення, нежитлове приміщення площею 19,0 кв.м., що знаходиться за адресою: 67663, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, пров. Урядовий, 65, двоповерхова будівля, що знаходиться на балансі Усатівської сільської ради, вартість якої визначена згідно з актом оцінки і становить за звітом №03 - 07/17 від 03 липня 2017 року., ПП «АРКАДА ЮГ» - 108 300 грн. (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору орендар вступає у строкове платне користування приміщенням в термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі приміщення. У разі розірвання або закінчення дії цього договору приміщення вважається повернутим орендарем орендодавцю з моменту підписання акту передачі-прийому приміщення.

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору оренди, яка становить 1 624 грн. 50 коп./місяць.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується орендодавцю, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включати день оплати (п. 3.3 договору).

Згідно з підпунктом 5.1.2 пункту 5.1. договору своєчасно здійснювати орендні платежі та комунальну плату.

Згідно з умовами п.п. 7.1., 7.2. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Спори, які виникають за цим договором або в зв`язку з ним. не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2., 9.4. договору договір набирає чинності з 01.08.2017 та діє до 01.07.2020 включно.

Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

Чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який було укладено;

- загибелі орендаря;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Так, 01 серпня 2017 року сторонами складений акт приймання - передачі нежитлової будівлі площею 19,0 кв. м. в короткострокове користування строком на 2 роки 11 місяців

Того ж дня, 01.08.2017 року сторонами укладений договір на відшкодування витрат на комунальні послуги №1/2.

Відповідно до підпункту 1.1., 1.3 пункту 1, підпункту 2.1., 2.2., 2.3. пункту 2 договору № 1/2 від 01.08.2017 року, даний договір укладено на підставі договору оренди № 1/1 від 01.08.2020 року.

Предметом договору є взаємостосунки сторін, пов`язані з відшкодуванням орендаря орендодавцю експлуатаційних витрат на опалення, водопостачання та світопостачання приміщення для розміщення офісу, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Усатове, пров. Урядовий, 65.

Договір передбачає критерії оплати спожитих послуг, які обираються за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно займаної площі. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Критерії вказуються при розрахунку витрат на утримання об`єкту в додатках і є невід`ємною частиною цього договору..

Ціна договору на 2017 рік на відшкодування витрат на комунальні послуги складає: згідно наданих рахунків на рік без ПДВ.

Замовник, у термін до 15 числа наступного місяця після отримання рахунку, на підставі цього договору перераховує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі наданого розрахунку. Орендар сплачує за використані комунальні послуги.

Плата за витрати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством, про що складається додаткова угода.

27.05.2020 року позивач направив відповідачі лист-претензію щодо неналежного виконання умов договору за вих. № 944, в якому вимагала сплати боргу з орендної плати у розмірі 44 510,74 грн. та боргу по сплаті газопостачання у розмірі 7 415,48 грн. Позивач повідомив, що у разі непогашення заборгованості в термін до 08.06.2020 року сільська рада буде звертатися до судових інстанцій.

Позивач вказує, що з 04.06.2018 року відповідач почав порушувати умови договорів та станом на день складення позовної заяви, заборгованість відповідача становить 56 467,73 грн. - з орендної плати та 7 413,64 грн. - відшкодування комунальних послуг.

Крім того, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № 1/1 від 01.08.2017 року стало підставою для нарахуванням позивачем пені у розмірі 6 772,22 грн. та 3 % річних у розмірі 1 694,03 грн.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені та 3 % річних апелянтом не оскаржується, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Так, з огляду на наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач отримав від позивача у користування майно, за яке зобов`язався згідно з п. 3.2. договору, орендну плату перераховувати орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення Договору оренди, яка становить 1 624 грн. 50 коп./місяць.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості з орендної плати за загальний період користування орендованим майном в сумі 149352,31 грн. підтверджується матеріалами справи. Строк виконання відповідачем зобов`язань з її оплати є таким, що настав. Будь-яких доказів, які б підстверджували здійснення відповідачем відповідних оплат суду не надано, а матеріали справи не містять.

Разом з тим, відповідач, як у ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, зазначає, що товариство з 01.08.2018 року звільнило орендоване приміщення, про що заздалегідь був повідомлений позивач листом від 14.05.2018 року.

В ході розгляду справи відповідач надав додатково повідомлення про припинення користування приміщенням з 01.08.2018 року (а.с. 68), на якому наявна дата повідомлення 16.05.2018 року та реєстраційний індекс документа вих. № 16/05 . Так, на повідомленні наявна дата 16.05.2018 року, а на накладній спец кур`єра наявний відтиск печатки та відомості про дату відправлення 14.05.2018 року.

Крім того, відповідач надав додатково повідомлення про припинення договору найму нерухомого майна (а.с. 66), на якому наявна дата повідомлення 04.10.2018 року та реєстраційний індекс документа вих. № 04/10. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на повідомленні наявна дата 04.10.2018 року , а на накладній спец- кур`єра № 19961 наявний відтиск печатки та відомості про дату відправлення 01.10.2018 року.

З огляду на вищевикладене, враховуючи зміст наданих відповідачем доказів, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності розбіжності між наданими відповідачем листами-повідомленнями та доказами їх відправлення, а саме накладними спецкур`єра.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За правилами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З урахуванням виевикладеного, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо недопустимості та недостовірності наданих відповідачем доказів повідомлення позивача про припинення договору, а доводи апелянта в цій частині є такими, що спростовуються вищезазначеним.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що в даному випадку орендар не виконав свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна.

Як зазначалося раніше, згідно з приписами ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 759 та частини першої статті 785 Цвільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Разом з тим, доказів виконання обов`язку щодо повернення орендованого майна та складення відповідного акту приймання-передачі, відповідачем не надано, доказів вчинення орендодавцем дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від орендаря, або ухилення орендодавця від підписання акту приймання-передачі майна матеріали справи також не містять, і відповідачем такі докази не подавалися.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні матеріали справи, за відсутності у справі доказів оплати відповідачем наявної заборгованості по орендній платі у розмірі 56 467,73грн. та з відшкодування комунальних витрат в сумі 7 413,94 грн., місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 63 881,67 грн., а також стягнення заборгованості у розмірі 7413,94 грн.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙМЕТАЛСЕРВІС" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.06.2021 по справі №916/3467/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош