ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2021 Справа № 905/1249/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі 365, м.Київ,

до відповідача: Відділу культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області,

про стягнення 29 695,17грн,

без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енерджі 365, м.Київ, звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Відділу культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про стягнення 29 695,17грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу №134 від 04.10.2019 в частині повної оплати спожитого у січні 2020 природного газу.

Ухвалою господарського суду від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1249/21; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 26.07.2021 (з урахуванням поштового пробігу) для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав ухвалу суду від 05.07.2021 про відкриття провадження у справі 12.07.2021, відповідач - 13.07.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Станом на 03.09.2021 відзив на позовну заяву від відповідача до канцелярії суду не надходив, таким чином відповідач не скористався своїм правом на викладення позиції зі спору.

Згідно з ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 03.09.2021 клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Енерджі 365 (постачальник) та Відділ культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської районної державної адміністрації (споживач) уклали Договір №134 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими (далі - договір), за приписами п.п.1.1 постачає природний газ (далі - газ) споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість прийнятого природного газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за вільними цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Відповідно до п.1.2 (з урахуванням редакції Додаткових угод №3 від 26.12.2019 та №4 від 27.12.2019) постачальник здійснює протягом 2019 року постачання природного газу споживачеві для власного споживання в обсязі 17101,85куб.м. у тому числі за місяцями та кварталами:

- жовтень 2019 849;

- листопад 2019 8999;

- грудень 2019 7259,95;

- IV кв 17107,95 куб.м.

Строк поставки природного газу в 2020 році до 01.03.2020, згідно додаткової угоди, яка укладена на підставі п.8 ч.4 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Відповідно до постанови «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 №807-IX утворено Маріупольський район до якого віднесено Мангушську селищну територіальну громаду.

Відповідно до п.3 ч. 6-2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» районна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад новоутвореного району, з дня набуття нею повноважень є правонаступником всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу новоутвореного району, якщо інше не передбачено цим Законом;

Таким чином, відповідач - Відділ культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (), є правонаступником Відділ культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської районної державної адміністрації () споживача за договором.

Вказане підтверджується також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.2.1. договору за одиницю виміру кількості газу при його обліку приймається один кубічний метр (куб.м.), приведений до стандартних умов: температура газу (t) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Період, за який по об`єкту споживача визначається фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу є календарний місяць (п.2.3. договору).

Згідно з п.2.5. договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем.

На підставі отриманих від споживача даних постачальник протягом трьох робочих днів надає споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (п.2.6. договору).

Споживач протягом двох днів з дати отримання акта приймання-передачі природного газу зобов`язався повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого газу вони підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення цього питання обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника (п.2.7. договору).

Згідно з п.4.1. договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється виключно грошовими коштами за вільними цінами встановленими між постачальником та споживачем.

Відповідно до п.4.2. договору на момент укладання договору ціна за 1000м3 природного газу становить 5009,44343грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 6011,33212грн. Крім того: тариф на послуги транспортування природного газу з точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157,19грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 188,63грн. Разом відпускна ціна природного газу складає 5166,63грн, крім того ПДВ -20%, разом з ПДВ 6199,96012грн. Загальна вартість договору на дату його укладення становить 155 464грн, крім того ПДВ 25 910,67грн.

Додатковою угодою №1 від 15.11.2019 сторони домовились викласти п.4.2. договору в наступній редакції: ціна за 1000м3 природного газу становить 5 510,38333грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 6612,46грн. Крім того: тариф на послуги транспортування природного газу з точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157,19грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 20%, всього з ПДВ 188,63грн. Разом відпускна ціна природного газу складає 5 667,58грн, крім того ПДВ -20%, разом з ПДВ 6801,10грн. Загальна вартість договору на дату його укладення становить 155 464грн, крім того ПДВ 25 910,67грн.

Додатковою угодою №2 від 18.12.2019 сторони домовились викласти п.4.2. договору в наступній редакції: ціна за 1000м3 природного газу становить 6061,43грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 7273,717грн. Крім того: тариф на послуги транспортування природного газу з точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157,19грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 20%, всього з ПДВ 188,63грн. Разом відпускна ціна природного газу складає 6 218,62грн, крім того ПДВ -20%, разом з ПДВ 7462,34грн. Загальна вартість договору на дату його укладення становить 155 464грн, крім того ПДВ 25 910,67грн.

Додатковою угодою №3 від 26.12.2019 сторони домовились викласти п.4.2. договору в наступній редакції: ціна за 1000м3 природного газу становить 6 061,43грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 7 273,716грн. Крім того: тариф на послуги транспортування природного газу з точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157,19грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 20%, всього з ПДВ 188,63грн. Разом відпускна ціна природного газу складає 6 218,62грн, крім того ПДВ -20%, разом з ПДВ 7 462,34грн. Загальна вартість договору на дату його укладення становить 120 765,91грн, крім того ПДВ 20 127,65грн.

Додатковою угодою №4 від 27.12.2019 сторони внесли зміни до п.4.2. договору та виклали положення щодо загальної суми договору в наступній редакції - загальна вартість договору на дату його укладення становить 144 919,09грн, крім того ПДВ 24 153,18грн.

Згідно з п.4.3. договору ціна газу зазначена у п.4.2. договору може змінюватися протягом дії договору у зв`язку зі змінами курсу іноземної валюти, змін біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, ставок ПДВ, зміні урядових рішень та інших обґрунтованих причин. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. У випадках зміни ціни на природний газ, вона стає обов`язковою для обох сторін з дати підписання додаткової угоди, якщо інша дата не передбачена законодавчо-нормативними актами.

Зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного договору. Ціна газу може бути змінена протягом місяця поставки.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п.4.5. договору).

У п.4.6. договору сторони дійшли згоди, що оплата газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % оплати до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Розрахунки за природний газ здійснюються споживачем шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у розділі XII Договору.

Постачальник зобов`язався, зокрема:

- виконувати умови договору (п.5.1.1. договору);

- забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання дисципліни відбору (споживання) газу та розрахунків за нього (п.5.1.2. договору);

- складати та погоджувати акт приймання-передачі газу у порядку, визначеному договором (п.5.1.6. договору).

Постачальник має право, зокрема:

- отримувати від споживача своєчасну плату за природний газ відповідно до умов договору (п.5.2.1. договору).

Споживач зобов`язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах визначених договором (п.5.3.3. договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України (п.6.1. договору).

Додатковою угодою №4 від 27.12.2019 на підставі п.8 ч.4 ст.36 ЗУ "Про публічні закупівлі" у зв`язку із закінченням дії договору №134 від 04.10.2019 про закупівлю товару за державні кошти у 2019 році сторони погодилися продовжити дію договору про закупівлю природного газу на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного бюджетного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, зазначеної в договорі, укладеному в попередньому році, а саме на 24153,18грн, у т.ч. ПДВ 4025,53грн, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Так, за умовами п.11.1. договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 27.12.2019) договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками печаток сторін і діє до 01.03.2020 року включно, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань .

Відповідно до п.11.2. договору усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Одностороння відмова від виконання умов договору не допускається (п.11.3. договору).

Судом встановлено, що згідно з актом №1/2023 від 31.01.2020 про фактично спожитий обсяг природного газу, фактичний об`єм спожитого відповідачем у січні 2020 газу склав 7216тис.м.куб. Акт підписаний без зауважень споживачем та оператором ГРМ начальником служби з контрою за витрачанням газу споживачами.

Однак позивач посилається у позові на те, що відповідачем було лише частково сплачено заборгованість за спожитий у січні 2020 природний газ у розмірі 24 153,18грн.

Матеріали справи містять двосторонній акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2019-21.07.2020 між сторонами у справі за договором №134 від 04.10.2019, підписаний керівником позивача Підлісним Ю.С. та керівником відповідача Тосхопаран Н.М., за яким заборгованість станом на 30.09.2020 за спірним договором становить 29 695,17грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою №6807 від 28.04.2020 про сплату коштів, у якій просив виконати зобов`язання за договором постачання природного газу №134 від 04.10.2019 належним чином та сплатити суму заборгованості у розмірі 29696,17грн, однак вона залишилась без задоволення.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до суду з даним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з п.2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Аналіз умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №134 від 04.10.2019 свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вже встановлено судом, протягом січня 2020 фактичний об`єм спожитого відповідачем газу склав 7216тис.м.куб., що підтверджується актом №1/2023 від 31.01.2020 про фактично спожитий обсяг природного газу, що підписаний споживачем та оператором ГРМ. Відтак, спір щодо обсягу спожитого газу між сторонами відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалося, за умовами п.4.6. договору оплата газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % оплати до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Розрахунки за природний газ здійснюються споживачем шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у розділі XII Договору.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п.4.5. договору).

За приписами ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, зобов`язання з оплати газу отриманого у січні 2020 природного газу мали бути виконані до 15.02.2020, а з 16.02.2020 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.4.2. договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 26.12.2019) ціна за 1000м3 природного газу становить 6061,43грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 7 273,716грн. Крім того: тариф на послуги транспортування природного газу з точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157,19грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 20%, всього з ПДВ 188,63грн. Разом відпускна ціна природного газу складає 6 218,62грн, крім того ПДВ -20%, разом з ПДВ 7 462,34грн.

Згідно з викладеного у позовній заяві розрахунку, позивачем сума до сплати розрахована наступним чином 7,216тис.м.куб х 7462,35грн/1000куб.м.

Оскільки сума заборгованості за спожитий у січні 2020 природний газ 24.02.2020 була частково оплачена відповідачем у розмірі 24 153,18грн, внаслідок чого залишились несплаченими 29 695,17грн.

Судом перевірено вказаний розрахунок вимог та встановлено, що він не перевищує розмір, який може бути нарахований.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2019-21.07.2020 між сторонами у справі за договором №134 від 04.10.2019, підписаний керівником позивача Підлісним Ю.С. та керівником відповідача Тосхопаран Н.М., за яким заборгованість станом на 30.09.2020 за спірним договором становить 29 695,17грн.

Так, у вказаному акті звіряння сторонами зазначено, що станом на 19.02.2020 сума спожитого відповідачем газу становить (23670,95грн, 482,23грн, 29102,29грн, 592,88грн (всього 53 848,35грн)); 24.02.2020 здійснені оплати на суми (31,84грн, 450,39грн, 1563,16грн, 22107,79грн (всього 24153,18грн)).

Повноваження осіб, що підписали вказаний акт підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що акт містить підписи уповноважених осіб сторін, акт звіряння вважається доказом у справі в підтвердження наявності заборгованості.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №916/1727/17 підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено вище, Додатковою угодою №4 від 27.12.2019 на підставі п.8 ч.4 ст.36 ЗУ "Про публічні закупівлі" у зв`язку із закінченням дії договору №134 від 04.10.2019 про закупівлю товару за державні кошти у 2019 році сторони погодилися продовжити дію договору про закупівлю природного газу на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного бюджетного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, зазначеної в договорі, укладеному в попередньому році, а саме на 24 153,18грн, у т.ч. ПДВ 4025,53грн, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла станом на укладення Додаткової угоди №4 від 27.12.2019 до договору) дійсно дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

При цьому, норми вказаного Закону є спеціальними по відношенню до загальних вимог цивільного та господарського законодавства.

Судом встановлено, що поставлений в січні 2020 природний газ на суму 53 848,35грн перевищує вартість обсягу, який визначений у Додатковій угоді №4 від 27.12.2019 (20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році - 24 153,18грн).

Частиною 2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.3 ст.670 Цивільного кодексу України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Відповідно до абз.1, 4 п.10 розділу II Правил постачання природного газу (затв. Постановою №2496 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зареєстр. в Мін`юсті України 06.11.2015 за №1382/27827) споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу.

Ті самі умови щодо покладення контролю газоспоживання на споживача передбачені і умовами п. 3.4. договору.

Дослідивши договір та Додаткову угоду №4 до нього, акт про фактично спожитий обсяг природного газу, суд встановив, що позивач розрахував вартість різниці між договірним обсягом споживання природного газу (в обсязі, що не перевищує 24 153,18грн) та фактичним обсягом спожитого відповідачем газу саме за ціною природного газу, визначеною договором.

Отже, у відповідача виник обов`язок сплатити 29 695,17грн за понадлімітне споживання природного газу за договором.

Згідно з ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічні положення містяться у ст.617 ЦК України.

Отже, відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі і від надходження видатків.

Оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття нею зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє її від обов`язку виконати зобов`язання за спірним договором (аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №914/1556/17).

Додатково слід зазначити, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права (аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №916/1345/18).

Враховуючи викладене а також те що матеріалами справи доведений факт споживання відповідачем природного газу за спірний період, відсутність доказів здійснення повної оплати спожитого газу, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 29 695,17грн такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 9659,00грн, які згідно з викладеного у позові розрахунку складаються із наступних витрат:

- судовий збір за подачу позову - 2102,00;

- судовий збір за подання апеляційної скарги 3153,00грн;

- судовий збір за подання касаційної скарги 4204,00грн;

- витрати на поштові відправлення відповідачу 200,00грн.

В матеріалах справи наявні докази сплати позивачем судового збору за звернення з даним позовом у розмірі 2270,00грн. відповідно до платіжного доручення №650 від 22.06.2021р.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00грн покладаються на відповідача повністю у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Відповідно до положень ч.1 та п.4) ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (п.1) ч.5 ст.129 ГПК України).

Щодо заявлених до стягнення витрат на поштові відправлення відповідачу у розмірі 200,00грн суд зазначає наступне.

В якості доказів витрат позивача на поштові відправлення матеріали справи містять лише фіскальний чек від 28.04.2020 на суму 20,40грн.

Суд відзначає, що відповідно до абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку фіскальні чеки є лише розрахунковими документами та підтверджують лише факт надання послуг поштового зв`язку. З зазначеного фіскального чеку не вбачається, що саме було направлено адресату, а тому він не може бути розцінений судом як належний доказ надіслання на адресу відповідача документів, пов`язаних з розглядом саме даної справи, крім того фіскальний чек датований датою значно ранішою, ніж позов був направлений на адресу суду (24.06.2021), відтак не доводить пов`язаність цих витрат з розглядом справи у суді.

Матеріалами справи не підтверджено понесення позивачем судових витрат за подання апеляційної, касаційної скарг, а тому зазначені вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі 365, м.Київ, до Відділу культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про стягнення 29 695,17грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу культури, туризму, молоді, сім`ї та спорту Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (87400, Донецька обл, Маріупольський район, смт.Мангуш, проспект Миру, 60; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі 365 (01001, м.Київ, вул.Володимирська, 18/2, оф.12; ) суму основного боргу у розмірі 29 695,17грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2021.

Суддя Ю.В. Макарова