ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2021 Справа № 905/601/21 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Васильєвій О.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ І К"

до Маріупольської міської ради

про визнання неправомірним та скасування рішення №8/3-102 від 27.01.2021 про відмову у поновленні строку оренди земельної ділянки; визнання поновленим договору оренди земельної ділянки

За участю представників сторін:

від позивача: Новікова В.Р. - адвокат;

від відповідача: Балджи К.В. - представник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ І К" до Маріупольської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення №8/3-102 від 27.01.2021 про визнання неправомірним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 27.01.2021 №8/3-102 "Про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ВВ і К" про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул.Азовстальської та вул.Волгоградської в Лівобережному районі міста, яким відмовлено ТОВ "Фірма ВВІК" у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0.082 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул.Азовстальскої та вул.Волгоградської у Лівобережному районі міста; про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, укладеного 04.12.2017 між Орендодацем- Маріупольською міською радою та Орендарем- Товариством з обмеженою відповідальність "Фірма "ВВІК" про надання в оренду ТОВ "Фірма ВВІК" земельної ділянки площею 0,0872 га (кадастровий номер:01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул.Азовстальської та вул.Волгоградської у Лівобережному районі міста, на строк десять років з моменту його державної реєстрації.

Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення Маріупольської міської ради №5/14-2352 від 07.08.2007 між позивачем та Маріупольською міською радою 15.11.2007 був укладений договір оренди земельної ділянки зі строком дії 10 років. В подальшому, рішенням Маріупольської міської ради №7/21-1971 від 27.09.2017 позивачу подовжено на 1 рік строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0.0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Орджонікідзевському районі міста Маріуполь. На підставі вказаного рішення, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ І К" та Маріупольською міською радою 04.12.2017 було укладено договір оренди земельної ділянки строком на один рік з моменту його державної реєстрації. В подальшому, рішеннями Господарського суду Донецької області від 16.12.2019 у справі №905/1354/19 та від 16.10.2020 у справі №905/964/20 було визнано укладеними додаткові угоди до договору оренди від 04.12.2017. Державну реєстрацію додаткової угоди, яка визнана укладеною рішенням Господарського суду Донецької області від 13.10.2020 по справі №905/964/20 проведено 06.01.2021. Отже, за переконанням позивача, строк дії договору продовжено до 06.01.2022. Разом з тим, 08.09.2020 позивач звернувся до Маріупольської міської ради через центр надання адміністративних послу із заявою про продовження права оренди на 10 років, проте заява позивача відповідачем не розглянута у встановлені чинним законодавством строки, що дає право позивачу оскаржувати у суді дії відповідача щодо зволікання в укладенні договору. Рішенням Маріупольської міської ради від 27.01.2021 позивачу відмовлено в продовженні строку оренди. Позивач зазначає що вказане рішення є неправомірним та прийнято з порушенням строків передбачених ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та ч.2 ст.10 Закону України «Про адміністративні послуги».

Заперечення учасників процесу

Відзив на позов

Відповідач, у відзиві на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що позивачем не дотримано процедури, встановленої ч. 3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме не додано до заяви про продовження строку оренди проекту додаткової угоди та порушено строк, передбачений п. 3.2. договору, для звернення із заявою на поновлення строку дії договору оренди.

Також відповідач зауважує, що після сплину дії договору оренди в порядку ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» повідомив позивача про небажання поновлювати дію договору оренди. У зв`язку з чим, на думку відповідача, договір оренди між позивачем та відповідачам було припинено.

Стосовно рішення Маріупольської міської ради №8/3-102 від 27.01.2021відповідач вказує, що в обґрунтування зазначеного рішення був покладений висновок Головного управління містобудування та архітектури міської ради від 22.04.2020 №30/15666, відповідно до якого призначення за яким використовувалась земельна ділянка не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд.

Відповідь на відзив

Відповідач, заперечив щодо аргументації позивача стосовно недостовірної інформації в рішенні Маріупольської міської ради від 27.01.2021 № 8/3-102 «Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВІК».

Хід розгляду справи та процесуальні дії

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 позовну заяву від 05.03.2021 (вх. №6866/21 від 06.04.2021) прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.05.2021.

У підготовчому засіданні 20.05.2021у справі 905/601/21 оголошено перерву до 22.06.2021 до 05.07.2021 та до 28.07.2021.

Ухвалою суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/601/21 до судового розгляду по суті на 30.08.2021.

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 133/2 від 19.04.2000 "Про надання земельної ділянки для будівництва автостоянки біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонідзевському районі міста Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" надано земельну ділянку, площею 872,7 м2 у тимчасове користування терміном на 15 років для будівництва автостоянки біля перехрестя вул. Азовстальської і вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК".

29.12.2001 між Маріупольською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" було укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) серія ІІ-ДН № 90001414, відповідно до п. 1.1 якого Маріупольська міська рада згідно до рішення виконкому від 19.04.2000 за № 133/2 надає, а товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,087200 гектарів.

Земельна ділянка надається на умовах тимчасового користування строком на 15 років для будівництва автостоянки біля перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Орджонікідзевскому районі міста (п. 1.2. вищезазначеного договору).

Даний договір зареєстровано в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 29.12.2001 за № 1645.

Рішенням Маріупольської міської ради № 1867 від 24.01.2006 "Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" зміни цільового призначення земельної ділянки та розроблення проекту відводу земельної ділянки для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста" надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ і К" на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 872,1 м2 на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста.

Також п. 2 вищезазначеного рішення узгоджено товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ і К" місце розміщення земельної ділянки площею 872,1 м2 кадастровий номер :01:009:0031 для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста.

Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 07.02.2007 №61 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВ і К" для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами відповідає вимогам законодавства.

Рішенням Маріупольської міської ради № 5/14-2352 від 07.08.2007 "Про зміну цільового призначення земельної ділянки у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" припинено право тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,0872 га у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградській в Орджонікідзевському районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК".

Пунктом 3 вищезазначеного рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, площею 0,0872 га у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградській в Орджонікідзевському районі міста для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами.

Земельну ділянку площею 0,0872 га у перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградській в Орджонікідзевському районі міста п. 5 вищезазначеного рішення вирішено перевести із земель автомобільного транспорту до земель житлової та громадської забудови.

15.11.2007 між Маріупольською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВіК" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 07.08.2007 № 5/14-2352 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0031, яка знаходиться біля перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя.

Згідно п. 3.1. вищезазначеного договору його укладено на 10 (десять) років (до 07.08.2017 року).

Відповідно до п. 5.1. даного договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами).

Вищезазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької Пожидаєвою В.О., 15.11.2017 зареєстровано в реєстрі за №4520, а також зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 27.11.2007 №04.07.162.00482.

Актом від 27.04.2007 №04.07-162.00482 Маріупольська міська рада передала у користування земельну ділянку №:01:009:0031 площею 0,0872 га Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ І К».

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/21-1971 від 27.09.2017 "Про подовження строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" продовжено на 1 рік строк оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови" (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га.

04.12.2017 між Маріупольською міською радою, як орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК", як орендарем підписаний договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 27 вересня 2017 року № 7/21-1971, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі міста Маріуполя (кадастровий номер :01:009:0031).

В оренду передається земельна ділянка площею 0,0872 га (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна: контейнери для торгівлі промисловими товарами.

Згідно п. 3.1. договору його укладено на 1 (один) рік з моменту державної реєстрації права оренди.

Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п. 3.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 1 572 352,08 грн.

Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок: № 0054 код 18010600, отримувач - Маріуп. УК/Лівобережний район, , банк Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016 (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами.

Згідно п.14.2 договору останній набуває чинності відповідно до ст.ст. 3,4,5 Закону України "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 239690313 від 04.01.2021 вищезазначений договір зареєстрований Юридичним департаментом Маріупольської міської ради 24.01.2018, номер запису про інше речове право 24588913.

26.04.2019 Маріупольською міською радою було прийнято рішення № 7/41-3963 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК", яким відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" ().

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.12.2019 по справі №905/1354/19 визнано незаконним та скасовано рішення Маріупольської міської ради Донецької області № 7/41-3963 від 26.04.2019 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК", яким відмовлено ТОВ "Фірма ВВІК" у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладеного 04.12.2017 між Маріупольською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" про надання в оренду ТОВ "Фірма ВВІК" земельної ділянки площею 0,0872 га (кадастровий номер :01:009:0031) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі місті Маріуполя, державна реєстрація договору оренди проведена 24.01.2018, на тих самих умовах і на той самий строк, в редакції, запропонованій позивачем, тобто до 24.01.2020 року.

25.06.2020 Маріупольською міською радою було прийнято рішення № 7/53-5402 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі міста" , яким відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" ().

У мотивувальній частині зазначеного рішення вказано, що частини земельної ділянки, запроектованої до відведення, необхідні: площею 0,0287 га для обслуговування мереж енергопостачання публічному акціонерному товариству "ДТЕК "Донецькі електромережі", площею 0,0519 га для обслуговування мереж водопостачання та каналізації комунальному підприємству "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства". Також зазначено, що згідно з висновком Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 22.04.2020 №30/15666, розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами на запитуваній до відведення земельній ділянці не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.10.2020 по справі №905/964/20 визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладеного 04.12.2017 між Маріупольською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" про надання в оренду ТОВ "Фірма ВВІК" земельної ділянки площею 0,0872 га (кадастровий номер :01:009:0031) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі місті Маріуполя, державна реєстрація договору оренди проведена 24.01.2018, на тих самих умовах і на той самий строк, в редакції, запропонованій позивачем, тобто до 24.01.2021 року. Рішення суду набрало законної сили 17.11.2020 та є чинним.

Державну реєстрацію додаткової угоди до договору визнаного укладеним на підставі рішення суду у справі №905/964/20 здійснено 06.01.2021, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 239690313 від 04.01.2021

08.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ І К» звернулось до Центру надання адміністративних послуг м. Маріуполь з заявою про продовження права оренди земельної ділянки, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі строком на 10 років площею 0.0872 га, розташованої за адресою: перехрестя вул. Азовстальської та вул. Волгоградської, що підтверджується описом вхідного пакету документів №8621 та заявою. Заява зареєстрована за №040-01.27-03072/М.

Відповідно до опису вхідного пакету документів від 08.09.2020 №040-01.27-03072/М позивач подав до Центру надання адміністративних послуг м. Маріуполь наступні документи:

- відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про заявника;

- паспорт, ідентифікаційний номер уповноваженої особи;

- копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна згідно діючого законодавства;

- рішення Маріупольської міської ради щодо передачі земельної ділянки;

- договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у встановленому законом порядку;

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Разом з тим, при дослідженні вказаного опису вхідного пакету документів, суду не вдалось встановити ідентифікаційні відомості наступних документів: рішення Маріупольської міської ради про передачу земельної ділянки; договору оренди зареєстрованого у встановленому законом порядку та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Судом відмічається те, що позивач звернувся із завою про продовження права оренди земельної ділянки 08.09.2020, тобто в період коли між сторонами існував спір щодо поновлення договору оренди від 04.12.2017 на новий строк та відповідно до прийняття судом рішення про визнання укладеної додаткової угоди до договору. Сама додаткова угода визнана укладеною судом в межах справи № 905/964/20 зареєстрована в державному реєстрі 06.01.2021. Отже, на момент звернення позивача до відповідача із заявою у розпорядженні позивача була відсутня додаткова угода до договору про поновлення строку дії договору оренди до 24.01.2021.

Окрім того, в переліку зазначено, що позивач подав витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Разом з тим, до позовної заяви жодних документів щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно на земельній ділянці, яке знаходилось у позивача в оренді, позивачем не додано.

26.01.2021 Маріупольська міська рада надіслала на адресу позивача лист повідомлення №15.2-4550-26.1 про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки 04.12.2017 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені додатковою угодою від 11.03.2020 до договору оренди, яка визнана укладеною рішенням Господарського суду Донецької області від 13.10.2020 №905/964/20.

27.01.2021 Маріупольською міською радою було прийнято рішення № 8/3-102 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі міста", яким повторно відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" ().

Відповідач відмовляючи у поновлені строку оренди земельної ділянки посилається на рішення Маріупольської міської ради від 26.04.2019 №7/41-3963, від 25.06.2020 №7/53-5402 позивачу відмовлено у поновленні строку оренди земельною ділянкою та на висновок Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 22.04.2020 №30/15666, розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами на запитуваній до відведення земельній ділянці не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729.

Позивач на запит від 23.07.2020 №15 отримав від Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради копію висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради 22.04.2020 №30/15666, в 9 пункту якого зазначено, що розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами на запитуваній до відведення земельній ділянці не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 №7/14-1101. За висновком Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради. Розгляд питання про погодження місця розташування земельної ділянки під розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами здійснюється згідно з «Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності», затвердженим рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 та «Комплексною схемою розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 №7/14-1101.

Спір у даній справі стосується правомірності, законності рішення відповідача від 27.01.2021 №8/3-102 та наявності або відсутності підстав для визнання поновленим договору оренди від 04.12.2017 на строк 10 років.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Згідно із п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Спірна земельна ділянка знаходиться в межах м.Маріуполь та є комунальною власністю.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно наведених вимог закону обов`язковою умовою використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Дана норма передбачена і п. 11.3.1 Договору від 04.12.2017.

Як встановлено судом вище, земельна ділянка площею кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста Маріуполя знаходилась в оренді позивача на підставі договору оренди від 04.12.2017, який був укладений сторонами строком на 1 рік з моменту державної реєстрації. В подальшому рішеннями Господарського суду Донецької області від 16.12.2019 у справі № 905/1354/19 визнано укладеною додаткову угоду до договору від 04.12.2017, якою п. 3.1 викладено в наступній редакції «договір укладеного на 1 рік (до 24.01.2020), а рішенням від 13.10.2020 у справі № 905/964/20 визнано укладеною додаткову угоду до договору від 04.12.2017, якою п. 3.1 викладено в наступній редакції «договір укладеного на 1 рік (до 24.01.2021).

Як вбачається з поданих позивачем доказів, додаткова угода визнана укладеною на підставі рішення Господарського суду Донецької області від 13.10.2020 № 905/964/20, зареєстрована позивачем 06.01.2021. За таких обставин, позивач вважає, що, строк дії договору оренди слід відліковувати з дня державної реєстрації додаткової угоди, а саме з 06.01.2021 та відповідно договір діє протягом 1 (одного) року до 06.01.2022. Разом з тим, незважаючи на таку позицію позивача, останній звертається 08.09.2020 до відповідача із заявою про продовження права оренди земельною ділянкою та вважає договір оренди поновленим у зв`язку з відсутністю повідомлення відповідача про відмову у поновленні договору оренди протягом 30 днів з дня отримання заяви від 08.09.2020.

У зв`язку з тим, що в рішенні суду від 13.10.2020 № 905/964/20 додаткову угоду викладено в редакції, яка була запропонована позивачем, в якій зазначено як дату так і термін дії договору, є необхідним встановлення дати закінчення договору оренди.

У частині першій статті 251 Цивільного кодексу України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 Цивільного кодексу України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною третьою статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

Як вбачається зі змісту договору оренди від 04.12.2017, сторонами погоджений строк дії договору, а саме 1 рік з моменту державної реєстрації (п.3.1). Як встановлено судом вище, договір оренди від 04.12.2017 зареєстрований 24.01.20.18.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Момент укладення договору визначено у статтях 638, 640 Цивільного кодексу України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, оскільки державну реєстрації договору оренди від 04.12.2017 здійснено 24.01.2018, то відповідно від цієї дати необхідно відліковувати строк дії договору в 1рік, тобто договір оренди від 04.12.2017 діяв до 24.01.2019. Оскільки сторони не досягли згоди щодо поновлення договору оренди від 04.12.2017, то спір щодо укладення додаткової угоди до договору, в якій сторони змінили строк дії договору, був переданий на розгляд Господарського суду. Як зазначено судом вище, рішеннями суду у справах №905/1354/19 та №905/964/20 визнано укладені додаткові угоди до договору та встановлений строк дії договору до 24.01.2020 та до 24.01.2021.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Як вбачається зі змісту рішення суду №905/964/20, судом не визначена дата укладення відповідної угоди. За таких обставин, додаткова угода, якою внесено зміни до п. 3.1 договору щодо строку договору оренди до 24.01.2021, вважається укладеною днем набрання рішенням Господарського суду Донецької області від 13.10.2020 № 905/964/20 законної сили, а саме 17.11.2020, оскільки рішенням суду не встановлено інше.

Верховний Суд України вказував, що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено і у мотивувальних частинах постанов від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16).

У Цивільному кодексі України передбачено як визначення строку, так і початок перебігу строку та його закінчення.

Статтею 252 Цивільного кодексу України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 Цивільного кодексу України).

У спеціальному Законі України «Про оренду землі» вказано, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18).

Можна зробити висновок, що сторони в договорі оренди землі або, як в даному випадку, позивач при зверненні до іншої сторони з проектом угоди укладення якої передано на розгляд суду, мали (мав) право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом №161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. (Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного суду від 15.01.2020 у справі №322/1178/17).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки судом задоволені вимоги позивача та визнано укладеною угоду на умовах, запропонованих позивачем, у тому числі щодо строку дії, а саме «договір укладено на 1 (один) рік (до 24.01.2021)», то строк, до якого укладений договір оренди чітко визначений календарною датою, а саме 24.01.2021, що повністю відповідає вимогам закону про обчислення строку дії договору оренди землі з моменту державної реєстрації (24.01.2018 - зареєстрований договір оренди від 04.12.2017, подальше його поновлення відбулось відповідно на 1 рік з дня державної реєстрації), тому відповідно судом не застосовуються загальні правила для визначення 1 річного терміну дії договору.

За таких обставин, спірний договір оренди з урахуванням додаткових угод укладений сторонами зі строком дії до 24.01.2021. Судом відмічається, що рішення суду від 13.10.2020 № 905/964/20 є чинним.

Дії позивача щодо здійснення державної реєстрації додаткової угоди до договору тільки 06.01.2021 та при цьому користуючись об`єктом оренди, свідчать про недобросовісну поведінку останнього.

З огляду на викладене, судом встановлено, що в договір оренди земельної ділянки від 04.12.2017 внесені зміни щодо строку дії договору до 24.01.2021 рішенням суду, яке набрало законної сили 17.11.2020.

З 16 липня 2020 року починають діяти нововведення, що стосуються поновлення договору оренди землі, запроваджені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-ІХ.

Зокрема, главу 19 Земельного кодексу України доповнено статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». Крім цього, Закон України «Про оренду землі» доповнено статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі», також доповнено абзацами 3 та 4 розділ ІХ «Перехідні положення», а статтю 33 викладено у новій редакції.

Відповідно до вимог статті 32-2 Закону України «Про оренду землі» поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Статтею 126-1 Земельного кодексу України визначено, що договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.

Умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

У разі зміни меж або цільового призначення земельної ділянки вимоги цієї статті не застосовуються.

Доповнення до розділу ІХ «Перехідні положення» передбачають, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

З урахуванням приписів розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», суду необхідно встановити дату укладення спірного договору оренди землі та наявність або відсутність змін до нього, у разі наявності змін до договору необхідно встановити дату таких змін.

Проаналізувавши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що спір про поновлення договору оренди землі у цій справі стосується договору, який укладений між позивачем та відповідачем 04.12.2017, набрав чинності 24.01.2018, діяв до 24.01.2019, проте п. 3.1 викладався в новій редакції щодо строку дії договору шляхом визнання укладеними додаткових угод до договору рішеннями суду у справах №905/1354/19 та №905/964/20. Останні зміни до істотної умови договору, а саме щодо строку дії договору, були внесені рішенням суду, яке набрало законної сили 17.11.2020.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки спірний договір оренди землі від 04.12.2017 змінений шляхом визнання укладеної додаткової угоди до договору рішенням суду, яке набрало законної сили (17.11.2020), тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (16.07.2020), то спір щодо поновлення договору оренди землі від 04.12.2017 слід вирішувати саме за правилами чинними з 16.07.2020.

Як зазначено судом вище, статтею 126-1 Земельного кодексу України передбачена заборона на встановлення умов щодо поновлення договору оренди земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що на орендованій земельній ділянці знаходяться будівлі та споруди зареєстровані за позивачем. Зі змісту договору вбачається, що на земельній ділянці знаходяться контейнери для торгівлі промисловими товарами. З висновку Головного управління містобудування та архітектури від 22.04.2020 вбачається розміщення контейнерів не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд. Судом враховується, те, що рішення відповідача від 07.08.2007 орендовані позивачем землі переведені в землі житлової та громадської забудови, разом з тим, проект землеустрою затверджений для позивача для розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами (п.3 рішення від 07.08.2007). Також судом береться до уваги те, що рішенням відповідача від 27.09.2017 №7/21-1971 позивачу продовжено на 1 рік строк оренди земельної ділянки для будівництва та експлуатації будівель торгівлі (контейнерів). Проте, в матеріалах справи відсутні жодні докази знаходження будівель та споруд на орендованій земельній ділянці. Позивачем не заявлялось право на поновлення договору оренди землі у зв`язку із знаходженням на ній об`єктів нерухомості.

За таких обставин, позивачем не доведено наявність підстав для поновлення договору оренди землі від 04.12.2017 із змінами на підставі норм чинного законодавства.

Слід зазначити, що підставою для поновлення договору оренди від 04.12.2017 позивачем визначене порушення відповідачем умов передбачених ст. 10 Закону України «Про адміністративні послуги», оскільки заява позивача від 08.09.2020 не було розглянута відповідачем у встановлені законом строки, а тому зволікання відповідача оскаржується позивачем в суді. Окрім того, як підстава для поновлення договору оренди, позивачем вказується на незаконність рішення відповідача від 27.01.2021 №8/3-102.

Позивач не посилається на жодну норму Закону України «Про оренду землі», а посилається тільки на ч.4 ст.126-1 Земельного кодексу України вважаючи, що договір оренди поновлений до 06.01.2022.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки як встановлено судом вище, строк дії договору передбачений в рішенні суду до 24.01.2021, а ч. 4 ст. 126-1 Земельного кодексу України не поширює свою дію на правовідносини що склались між позивачем та відповідачем, так як в оренді у позивача знаходилась земельна ділянка комунальної власності, на якій не знаходиться зареєстровані будівлі та споруди. Тому, умови передбачені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо необхідності внесення заяви про відмову від поновлення дії договору до дати закінчення дії такого договору, не застосовуються при вирішенні даного спору.

Судом при вирішенні спору також враховуються підстави для поновлення договору оренди від 04.12.2017 викладені в рішеннях суду по справам №905/1354/19 та №905/964/20. Так, серед підстав для поновлення договору оренди на 1 рік, судом зазначалась ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме переважне право орендаря на поновлення договору оренди у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У зв`язку з відсутністю з боку відповідача листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та виконання позивачем усіх умов передбачених ч. ст. 33 Закону України «Про оренду землі», суд визнавав укладену додаткову угоду до договору щодо поновлення строку оренди.

При вирішенні даного спору, також заслуговує на увагу те, що у контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній до 16.07.2020) такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інший строк. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно з цією частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. У даній справі, відповідач 27.01.2021 надіслав на адресу позивача лист-повідомлення, в якому зазначив про заперечення щодо поновлення договору.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати поновлений договір оренди від 04.12.2017, який був укладений сторонами строком на 1 рік та в подальшому поновлювався на 1 рік, строком на 10 (десять) років, що не як не відповідає принципу поновлення договору оренди, а саме поновлення відбувається на той самий строк, а не на інший. Виходячи з аналізу норм ст. 763,764, 777 Цивільного кодексу України, ст. 284 Господарського кодексу України у разі, якщо одна з сторін змінює умови договору щодо строку його дії, такі дії сторони слід розцінювати як намір укласти новий договір і намір орендаря скористатись переважними перед іншими правом укласти новий договір оренди. Проте, позивачем не заявляється вимоги про визнання переважного права на укладення нового договору оренди, а заявляється вимога про визнання договору поновленим та не додається проект угоди.

При цьому, судом також враховуються положення ст. 33 Закону України (в редакції 16.07.2020), яка має назву «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк» та ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній до 16.07.2020), яка мала назву «Поновлення договору оренди землі».

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» в чинній редакції та ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній до 16.07.2020) передбачають право орендаря на переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому, позивач повинен був обов`язково до листа -повідомлення про намір скористатись переважним правом додати проект договору (чинна редакція) (додаткової угоди - попередня редакція), який (яку) відповідач у місячний строк розглядає. Тобто обов`язковою умовою для заявлення переважного права на укладення договору оренди на новий строк є проект договору (або як в редакції до 16.07.2020 проект додаткової угоди.)

Як було встановлено судом вище, позивач не звертався до відповідача з проектом договору (додаткової угоди) про укладення договору на новий строк. Також, такий договір (угода) не додано і до позовної заяви.

Судом врахована позиція позивача про те, що позивач звертався до відповідача через Центр надання адміністративних послуг та у типовому бланку - звернення про продовження договору оренди не передбачена вимога про надання додаткової угоди (договору) до договору, тому позивач не міг надіслати її через Центр надання адміністративних послуг. Вказані обставини підтверджені відповідачем.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про адміністративні послуги граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом. У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

Статтею 12 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що Центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Постановою Кабінету міністрів України від 30 січня 2013 року № 44 Про затвердження вимог до підготовки технологічної картки адміністративної послуги відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України Про адміністративні послуги затверджено вимоги до підготовки технологічної картки адміністративної послуги згідно з додатком.

Згідно п. 1 цієї постанови Технологічна картка адміністративної послуги (далі - технологічна картка), що містить інформацію про порядок надання адміністративної послуги суб`єктом надання такої послуги, затверджується зазначеним суб`єктом для кожної адміністративної послуги, яку він надає. Пункт 4 цієї ж постанови передбачає, що інформація, що міститься в технологічній картці, повинна відповідати нормативно - правовим актам, які встановлюють порядок, строк та умови надання відповідної адміністративної послуги.

З метою виконання Закону України «Про адміністративні послуги», згідно з рішенням Маріупольської міської ради № 6/48-5405 від 05.06.2015 затверджений перелік послуг, які надаються.

Зокрема, пунктом 27 додатку до рішення Ради передбачено надання адміністративної послуги Рішення міської ради про «подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку».

Згідно типового бланку Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради, для отримання адміністративної послуги Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку, суб`єкт звернення має надати:

1. копії документів (для юридичних осіб): свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи; статут; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України;

2. копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна згідно діючого законодавства (за наявності);

3. копії документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою:

- рішення Маріупольської міської ради щодо передачі земельної ділянки в оренду;

- договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у встановленому законом порядку;

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, в тому ж додатку до рішення Ради передбачено надання адміністративної послуги, а саме в п. 34 «Підготування проекту додаткового договору до договору оренди земельної ділянки щодо подовження, поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки».

Сторонами не надано пояснень щодо переліку документів, які вимагаються у разі звернення до відповідача із заявою про надання адміністративної послуги саме на підставі п. 34, а у суду відсутня можливість самостійної перевірки.

Проте, позивачем не взято до уваги те, що звертаючись до відповідача з проханням про продовження права оренди землі на новий строк, позивач просить укласти договір на новий строк і в силу Закону України «Про оренду землі» (в чинній і в попередній редакції) орендар зобов`язаний був надати проект договору (додаткового договору (угоди), який б був переданий на розгляд відповідачу. Отже, орендар повинен був вжити усіх залежних від нього заходів для виконання вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (як у редакції чинній до 16.07.2020 та і у чинній редакції) щодо обов`язковості додання до листа проекту додаткової угоди (договору) у разі укладення договору на новий строк. Також, судом відхиляються доводи позивача про те, що порушення ст. 10 Закону України «Про адміністративні послуги» надає право позивачу на поновлення договору оренди земельної ділянки виходячи з вищевикладених підстав та спеціального порядку поновлення договору оренди передбаченого нормами чинного законодавства.

Слід зазначити, що в чинній редакції ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України.

Позивачем не додано до матеріалів справи рішення відповідача про погодження позивачу проекту договору про оренду землі/ про надання в оренду земельної ділянки на новий строк. Навпаки, матеріали справи свідчать про прийняття відповідачем рішення про відмову у поновленні строку оренди землі від 27.01.2021 №8/3/102 відразу після закінчення строку дії договору (24.01.2021).

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено наявність підстав для визнання договору оренди землі від 04.12.2017 поновленим на 10 років.

Як зазначено судом вище, 25.06.2020 Маріупольською міською радою було прийнято рішення № 7/53-5402 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської у Лівобережному районі міста" , яким відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:009:0031) площею 0,0872 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами) на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма ВВІК" ().

За змістом ч.1 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч.9 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу управління повинен бути прийнятий в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

Системний аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що місцеве самоврядування повинно здійснюватися відповідно до вимог Конституції України та законів України, має на меті вирішення питань місцевого значення, що є правом територіальної громади.

Таким чином, правові акти місцевого самоврядування не повинні суперечити Конституції і законам України.

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 155 Земельного кодексу України унормовано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Суд враховує, що відповідно до положень статті 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Отже, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання. Поділ земельного фонду країни на категорії передбачено ЗК України.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

є) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Отже, усі землі у межах України мають своє цільове використання, як це передбачено статтею 19 Земельного кодексу України, цільове використання земельних ділянок є одним із принципів земельного законодавства.

Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.

Згідно з частиною 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Тобто, цільове призначення земельної ділянки відповідно до законодавчо встановлених категорій земель визначається на підставі документації із землеустрою, а порядок використання земельної ділянки в межах певної категорії визначається землекористувачем самостійно, проте з обов`язковим дотриманням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо) (Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду від 14.07.2020 у справі № 916/1998/19).

Єдина умова, яку встановлюють положення частини 5 статті 20 Земельного кодексу України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у справі № 806/5308/15 (постанова від 31.07.2019).

Також варто зауважити, що наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 458 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - Класифікація).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4 цієї Класифікації код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у Державному земельному кадастрі.

Підпунктом 10 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про земельні ділянки, зокрема про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель), що включає такі складові: категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з документацією із землеустрою; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель згідно з частиною 5 статті 20 Земельного кодексу України.

Згідно з довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами)).

Згідно з Класифікацією до секції В, код 03.07 належать землі громадської забудови (землі, які використовуються для будівництва та обслуговування будівель торгівлі).

Як вбачається зі змісту спірного договору, цільове призначення земельної ділянки визначено для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами).

В заяві від 08.09.2020 позивач просить продовжити право оренди земельних ділянки, для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі площею 0,0872 га, розташованого за адресою: (реєстраційний номер заяви 045.01.27-04609).

Правовий режим земель громадської та житлової забудови визначено у статті 38 Земельного кодексу України, згідно з якою до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктах, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель та споруд, інших об`єктів загального користування.

Порядок використання зазначеної категорії земель регламентовано статтею 39 Земельного кодексу України, відповідно до якої використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Поняття "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" стосується тих випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення та передбачає фактичне використання такої ділянки.

Отже, нецільовим використанням земельної ділянки з категорії земель житлової та громадської забудови є її використання за іншим призначенням, всупереч генеральному плану населеного пункту, іншій містобудівній документації, плану земельно-господарського устрою тощо, тобто всупереч земельному законодавству України.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у справі № 915/47/17 та у справі №916/1998/19 (постанова від 04.02.2020 та постанова від 14.07.2020).

Проаналізувавши обставини викладені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в спірному договорі та в заяві позивача поданої 08.09.2020, суд дійшов висновку про те, що у цьому разі не мало місце використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідач відмовляючи у поновлені строку оренди земельної ділянки посилається на рішення Маріупольської міської ради від 26.04.2019 №7/41-3963, від 25.06.2020 №7/53-5402, яким позивачу відмовлено у поновленні строку оренди земельною ділянкою та на висновок Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 22.04.2020 №30/15666, в яких зазначено, що розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами на запитуваній до відведення земельній ділянці не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729.

В матеріалах справи наявний висновок Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 22.04.2020 №30/15666, в 9 пункту якого зазначено, що розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами на запитуваній до відведення земельній ділянці не відповідає комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 №7/14-1101. За висновком Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради. Розгляд питання про погодження місця розташування земельної ділянки під розміщення контейнерів для торгівлі промисловими товарами здійснюється згідно з «Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності», затвердженим рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 та «Комплексною схемою розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 №7/14-1101.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 та від 23.12.2016 №7/14-1101. Суд з вказаними рішеннями ознайомився на сайті «Прозоре місто» в мережі Інтернет. Проте, оскільки а ні рішення а ні висновок від 22.04.2020 №30/15666 не містять конкретних посилань на не відповідність якої схеми розміщення тимчасових споруд не відповідає розміщення контейнерів позивача, то у суду відсутня можливість перевірити правильність висновків Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради. Слід зазначити, що відповідач не надає жодних конкретних пояснень в чому саме полягає невідповідність використання земельної ділянки позивачем протягом тривалого часу та яким саме схемам розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Маріуполя. Підстави для відмови відповідача викладені в спірному рішення жодним доказом не підтверджуються.

За таких обставин, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які викладені в рішенні ради як підстави для відмови і у зв`язку з тим, що суд вирішуючи спір про визнання недійсним та скасування рішення ради, оцінює тільки ті підстави, які зазначені в самому спірному рішенні, то суд приходить до висновку, що рішення Маріупольської міської ради Донецької області №8/3-102 від 27.01.2021 підлягає скасуванню, оскільки не відповідає нормам чинного законодавства та є неправомірним, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та оскільки строк спірного договору оренди закінчився 24.01.2021, підстави для його поновлення на 10 років, відсутні, то відповідні позовні вимоги визнаються судом необґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судові витрати.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнання неправомірним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 27.01.2021 №8/3-102 "Про розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВіК» про поновлення строку оренди земельної ділянки на перехресті вул. Азовстальської та вул. Волгоградської в Лівобережному районі міста".

3. Стягнути з Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру буд. 70, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВІК» (87529, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Добровольців буд. 11-Б, ) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до суду апеляційної інстанції у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.09.2021 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено та підписано 13.09.2021.

Суддя Д.М. Огороднік