РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2021Справа № 910/9737/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий

альянс»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 94 160, 08 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 94 160, 08 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору страхування вантажів від 30.11.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого вантажу, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Renault", водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/9737/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 09.07.2021 представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю.

Представник позивача 16 липня 2021 року подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що саме відповідачем застраховано цивільно-правову відповідальність винної у здійсненні ДТП особи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» 30.11.2017 уклали договір страхування вантажів № 1057601 об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням вантажем: кава, машини для приготування кави та гарячих напоїв, кавомолки, фільтри для пом`якшення води, запчастини до обладнання для приготування кави та гарячих напоїв, цукор фасований, замінник цукру, чай, посуд, сиропи та соуси для приготування кавових напоїв, на випадок настання страхових випадків.

За участі автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса сталася ДТП.

За твердженням позивача, внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований вантаж, який перевозився згідно доданих до позовної заяви накладних автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» звернулось до позивача (лист вихідний № 365) про відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати та пошкодження застрахованого вантажу, зазначеного у видаткових накладних № 10075, № 10076, № 10077, № 10078.

Згідно звіту з оцінки майна № 22-06-18 розмір матеріального збитку, завданого власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» внаслідок пошкодження товару становить 96 440, 35 грн.

Позивач страховим актом № 1649/18/01/ТР/00/01 від 14.11.2018 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 94 660, 08 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно полісу № АМ/1015566.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідач стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що в результаті ДТП за участі автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса було пошкоджено вантаж, за який позивачем сплачено страхове відшкодування.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що страхове відшкодування сплачено позивачем у зв`язку з пошкодженням товару, зазначеного у видаткових накладних № 10075, № 10076, № 10077, № 10078.

Згідно долучених до позовної заяви товарно-транспортних накладних № Р10075 від 21.06.2018, № Р10076 від 21.06.2018, № Р10077 від 21.06.2018, № Р10078 від 21.06.2018 перевезення вантажу за видатковими накладними № 10075, № 10076, № 10077, № 10078 здійснювалось автомобілем «Isuzu», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Разом з тим, за твердженням позивача застрахований вантаж був пошкоджений під час його перевезення автомобілем «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який став учасником ДТП.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів перевезення автомобілем «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , вантажу за видатковими накладними № 10075, № 10076, № 10077, № 10078. Автомобіль марки «Isuzu», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 не зазначено учасником ДТП, яка сталась 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса.

Наведене вище свідчить про те, що надані позивачем докази не підтверджують пошкодження вантажу, за який позивачем сплачено страхове відшкодування, саме внаслідок ДТП, яка сталась 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса.

Довідка Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду № 298361 та протокол огляду місця ДТП від 22.06.2018, на які посилається позивач, не містять жодних відомостей про пошкодження застрахованого вантажу внаслідок ДТП.

Таким чином, позивач не довів суду належними доказами факту пошкодження у ДТП, яка сталась 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса за участі автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , вантажу, за який позивачем сплачено страхове відшкодування.

Крім того, заперечуючи проти задоволення позову відповідач стверджує, що матеріали справи не підтверджують вину ОСОБА_1 у здійсненні ДТП.

Обґрунтовуючи вину водія транспортного «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 позивач посилається на довідку Національної поліції України №298361 та лист Головного управління національної поліції у Вінницькій області.

Проте, дані документи не можуть вважатись належними доказами доведеності вини вказаної особи, оскільки не є відповідними рішеннями суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесене вирішення питання про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення у даному випадку.

Суд зазначає, що питання щодо вини конкретних осіб може вирішуватись господарським судом самостійно, за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи у їх сукупності.

Разом з тим, суду не надано ні схеми місця ДТП, яка, враховуючи протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоду, мала бути складена, ні пояснень учасників пригоди та свідків, а долучені до позовної заяви фотографії (на яких зображено пошкоджені вантажні автомобілі) не дозволяють належним чином ідентифікувати дати відображених у них подій, місця вчинення цих подій, персональний склад учасників цих подій та встановити реєстраційні номери транспортних засобів.

Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості встановити із поданих позивачем доказів вину водія транспортного «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у ДТП, яке сталось 22.06.2018 по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса.

З огляду на викладене, позивач не довів суду наявності обов`язку відповідача відшкодовувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк