РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.08.2021Справа № 910/8781/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ "УКРАЇНА" ПО ВИГОТОВЛЕННЮ ЦІННИХ ПАПЕРІВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК"

про повернення товару на суму 1 348 293,60 грн

за участю представників:

від позивача: Шутов В.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ "УКРАЇНА" ПО ВИГОТОВЛЕННЮ ЦІННИХ ПАПЕРІВ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" про повернення товару на суму 1 348 293,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

18.06.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарський суд міста Києва від 08.07.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/8781/21, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 03.08.2021.

У судовому засіданні 03.08.2021 суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.08.2021.

Представник відповідача в судове засідання 31.08.2021 не з`явився. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 03.08.2021, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернутою на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача в судовому засіданні 31.08.2021 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 31.08.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018 між Державним підприємством "ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ "УКРАЇНА" ПО ВИГОТОВЛЕННЮ ЦІННИХ ПАПЕРІВ" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (відповідач, постачальник) укладений договір про закупівлю №62 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору поставляти (передавати) у власність замовника бензин, дизельне паливо (далі - Товар) (код ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти"), визначений у Специфікації (додаток 3 до цього договору), який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується приймати товар і оплачувати його вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю виміру товару та загальна вартість товару визначена сторонами в Специфікації (додаток 3 до цього договору). Визначення термінів, застосованих у цьому договорі, наведено у додатку 1 до цього договору.

Загальна вартість товару за цим договором визначена сторонами в Специфікації (додаток 3 до цього Договору) та становить 2 419 560,00 грн. (два мільйони чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ (20%) - 403 260,00 грн. Ціна за одиницю товару, визначена сторонами в Специфікації (додаток 3 до цього Договору) та включає в себе вартість товару, вартість зберігання оплаченого замовником товару до моменту фактичного відвантаження (заправки) такого товару в автомобілі замовника, а також вартість усіх інших витрат постачальника, пов`язаних з виконанням ним своїх зобов`язань за цим договором (п.п. 3.1. та 3.2. договору).

Відповідно до Специфікації, що є Додатком №3 до договору сторони погодили найменування товару, кількість та загальну вартість товару у сумі 2 419 560,00 грн, в тому числі ПДВ 403 260,00 грн, а саме:

1. Бензин марки А-95 (+) л 25 000 27,00 675 000,00

2. Бензин марки А-95 л 32 000 27,00 864 000,00

3. Бензин марки А-92 л 4 000 25,74 102 960,00

4. Дизельне паливо л 32 000 24,30 777 600,00

У пункті 4.2. договору сторони визначили, що оплата 100% товару, замовленого за письмовою заявкою замовника, здійснюється замовником впродовж 10 робочих .днів з дати отримання замовником рахунку постачальника на замовлений товар. Рахунки на оплату можуть бути передані або надіслані замовнику в оригіналі або у копії факсимільним зв`язком чи електронною поштою (з подальшим обов`язковим надсиланням (передачею) оригіналів). Датою виконання зобов`язань замовника по оплаті товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 5.1. договору зазначено, що поставка товару здійснюється постачальником окремими партіями відповідно до письмових заявок замовника, в яких вказується найменування, асортимент та кількість товару. Письмова заявка направляється постачальнику факсимільним зв`язком за номером телефону або на електронну пошту .

Постачальник зобов`язаний поставити (передати) замовнику замовлену партію товару впродовж (трьох) робочих днів з дати здійснення замовником оплати замовленої партії товару згідно з п. 4.2 цього договору (п. 5.2. договору).

За змістом п. 5.3. договору місце поставки (передачі) товару - місцезнаходження АЗС постачальника, визначені у додатку 4 до цього договору.

Згідно із п. 5.5. договору, у випадках, передбачених цим договором, замовник має право передати визначений ним обсяг товару на відповідальне зберігання постачальнику, а постачальник зобов`язується зберігати товар, переданий йому замовником, і повернути товар замовнику у схоронності в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п. 5.6. договору відпуск товару замовнику здійснюється постачальником на підставі карток на пальне, цілодобово з дати підписання договору уповноваженими особами сторін, впродовж всього строку дії цього договору.

У відповідності до п. 6.3.3 договору відповідач зобов`язався, зокрема, приймати оплачений замовником товар на відповідальне зберігання та зобов`язується протягом всього строку дії договору зберігати такий товар в резервуарах АЗС та передавати (відвантажувати) його замовнику цілодобово, впродовж всього строку дії договору.

Пунктом 13.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до "31" грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Платіжним дорученням №878 від 12.04.2018 позивачем було перераховано на користь відповідача 719 244,00 грн з призначенням платежу: попередня оплата за бензин та дизельне паливо зг. договору №62 від 06.04.2018 та рах. №НК-000829 від 12.04.2018.

Платіжним дорученням №1206 від 25.06.2018 позивачем було перераховано на користь відповідача 1 700 316,00 грн з призначенням платежу: авансова оплата за бензин та дизельне паливо зг. договору №62 від 06.04.2018 та рах. №НК-0001681 від 19.06.2018.

Відповідно до видаткових накладних: №НКН-000546 від 24.04.2018, №НКН-000964 від 27.06.2018 та актів приймання-передачі товару: №НКН-000546 від 24.04.2018 та №НКН-000964 від 27.06.2018 відповідач передав позивачу товар на загальну суму 2 419 560,00 грн.

На виконання умов п. 5.5. договору позивач передав на відповідальне зберігання відповідачу товар на суму 2 419 560,00 грн, що підтверджується актами приймання-передачі товару на відповідальне зберігання від 24.04.2018 та 27.06.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що всупереч умовам договору відповідач частково не повернув позивачу товар на загальну суму 1 348 293,60 грн, який був переданий на відповідальне зберігання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» виконати зобов`язання за договором №62 від 06.04.2018 в натурі, а саме: провести заправку автотранспорту державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на автозаправних станціях згідно переліку визначеного у Додатку № 4 до договору №62 від 06.04.2018 за картками на пальне, а саме: бензин марки А-95(+) в кількості 11485 літрів на суму 310095,00 грн., бензин марки А-95 в кількості 17520 літрів на суму 473040,00 грн., бензин марки А-92 в кількості 3840 літрів на суму 98841,60 грн., дизельне паливо в кількості 19190 літрів на суму 466317,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору згідно із платіжним дорученням №878 від 12.04.2018 на суму 719 244,00 грн та №1206 від 25.06.2018 на суму 1 700 316,00 грн, позивач перерахував на користь відповідача попередню оплату в загальному розмірі 2 419 560,00 грн.

Відповідно до видаткових накладних №НКН-000546 від 24.04.2018, №НКН-000964 від 27.06.2018 та актів приймання-передачі товару №НКН-000546 від 24.04.2018 та №НКН-000964 від 27.06.2018 відповідач на виконання умов договору передав позивачу товар на загальну суму 2 419 560,00 грн.

За змістом умов договору №62 від 06.04.2018 відповідач зобов`язався зокрема, приймати оплачений замовником товар на відповідальне зберігання та зобов`язується протягом всього строку дії договору зберігати такий товар в резервуарах АЗС та передавати (відвантажувати) його замовнику цілодобово, впродовж всього строку дії договору.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 938 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

У п. 5.6. договору сторони погодили, що відпуск товару замовнику здійснюється постачальником на підставі карток на пальне, цілодобово з дати підписання договору уповноваженими особами сторін, впродовж всього строку дії цього договору.

Судом встановлено, що 24.04.2018 та 27.06.2018 між позивачем та відповідачем складено Акти приймання-передачі товару на відповідальне зберігання згідно договору №62 від 06.04.2018, відповідно до яких позивачем було передано на відповідальне зберігання відповідачу товар на суму 2 419 560,00 грн.

Також, судом встановлено, що листом за вих.№4208-11/18 від 28.11.2018 відповідач повідомив позивача та підтвердив залишок палива на смарт-картках, що складає:бензин марки А-95 (+) - 11 485 л, бензин марки А-95 л - 17 520,00 л, бензин марки А-92 л - 3 840,00 л, дизельне паливо - 19 190,00 л.

За доводами позивача з 19.11.2018 жодна з автозаправних станцій відповідача, які визначені в додатку №4 до договору, не здійснює повернення товару позивачу за картками на пальне.

Пунктом 5.7. договору визначено, що підтвердженням фактичного одержання замовником товару на АЗС є чек з РОS- терміналу та/або фіскальний чек ЕККА. Ціна товару, яка зазначається у фіскальному чеку ЕККА, зазначається довідково і не змінює ціну товару, узгоджену сторонами у Специфікації (додаток 3 до цього договору).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази повернення відповідачем позивачу товару визначеного в частині бензин марки А-95 (+) - 11 485 л, бензин марки А-95 л - 17 520,00 л, бензин марки А-92 л - 3 840,00 л, дизельне паливо - 19 190,00 л, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» виконати зобов`язання за договором №62 від 06.04.2018 в натурі, а саме: провести заправку автотранспорту державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на автозаправних станціях згідно переліку визначеного у Додатку № 4 до договору №62 від 06.04.2018 за картками на пальне, а саме: бензин марки А-95(+) в кількості 11485 літрів на суму 310095,00 грн., бензин марки А-95 в кількості 17520 літрів на суму 473040,00 грн., бензин марки А-92 в кількості 3840 літрів на суму 98841,60 грн., дизельне паливо в кількості 19190 літрів на суму 466317,00 грн.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, тягар доведення належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення бензину та дизельного палива, несе відповідач як боржник у цьому зобов`язанні.

Обставин наведених позивачем у позові відповідач не спростував. Доказів повернення товару, а саме бензину марки А-95 (+) - 11 485 л, бензину марки А-95 л - 17 520,00 л, бензину марки А-92 л - 3 840,00 л, дизельного палива - 19 190,00 л відповідачем не надано.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позов Державного підприємства "ПОЛІГРАФІЧНИЙ КОМБІНАТ "УКРАЇНА" ПО ВИГОТОВЛЕННЮ ЦІННИХ ПАПЕРІВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання за договором №62 від 06.04.2018 в натурі та провести заправку автотранспорту.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) виконати зобов`язання за договором від 06.04.2018 №62 в натурі, а саме: провести заправку автотранспорту державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (04119, місто Київ, вул. ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 38-44, ідентифікаційний код 16286441) на автозаправних станціях згідно переліку визначеного у Додатку № 4 до договору від 06.04.2018 №62 за картками на пальне, а саме: бензин марки А-95(+) в кількості 11485 літрів на суму 310095,00 грн., бензин марки А-95 в кількості 17520 літрів на суму 473040,00 грн., бензин марки А-92 в кількості 3840 літрів на суму 98841,60 грн., дизельне паливо в кількості 19190 літрів на суму 466317,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 10.09.2021.

Суддя О.В. Гулевець