ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/3218/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 (повний текст складено 31.05.2021, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі № 904/3218/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в сумі 243 400,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

У березні 2021 до Господарського суду Дніпропетровської області звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі Залізниця) з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ПрАТ «Північний ГЗК» плату за користування вагонами в сумі 232 956,24 грн. та 10 444,56 грн. збору за зберігання вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в частині повної та своєчасної оплати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача плату за користування вагонами в сумі 232 956,24 грн. та 10 444,56 грн. збору за зберігання вантажу, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що прийняті до перевезення Залізницею спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача. При цьому, суд встановив, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу; приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 5 415,44 грн., в решті вимог відмовити.

Скаржник посилається на такі обставини:

- відомості ф.ГУ-46 та накопичувальні карти ф.ФДУ-92 підписані відповідачем із зауваженнями, з яких вбачається, що відповідач готовий був прийняти вагони, що були затримані Залізницею на підходах до ст. Терни;

- позивачем не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача;

- поїзний диспетчер планує процес роботи станції, у т.ч. надає вільні колії для приймання порожніх власних вагонів, з чого можна дійти висновку, що затримка спірних вагонів на підходах до ст. Терни сталась не з вини відповідача;

- з 03.10.2020, 00-00год. відповідач був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, затримані на підставі наказу №1988, що свідчить про відсутність вини останнього у затримці. Збір за зберігання вантажу за наказом №1988 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби, а розмір плати за користування вагонами, що визнається відповідачем на підставі зазначеного наказу, становить 487,54 грн. (за час 02.10.2020, 21-05 год. по 03.10.2020 , 00-00 год.);

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №1989, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 03.10.2020, 00-00 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом. Збір за зберігання вантажу за наказом №1989 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби, а розмір плати за користування вагонами, що визнається відповідачем на підставі зазначеного наказу, становить 487,54 грн. (за час 02.10.2020, 21-05 год. по 03.10.2020 , 00-00 год.);

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №1990, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 03.10.2020, 00-00 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом. Збір за зберігання вантажу за наказом №1990 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби, а розмір плати за користування вагонами, що визнається відповідачем на підставі зазначеного наказу, становить 487,54 грн. (за час 02.10.2020, 21-05 год. по 03.10.2020, 00-00 год.);

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №637, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 29.09.2020, 17-00 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом. Збір за зберігання вантажу за наказом №637 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби, а розмір плати за користування вагонами, що визнається відповідачем на підставі зазначеного наказу, становить 3881,53 грн. (за час 28.09.2020, 23-00 год. по 29.09.2020, 17-00 год.);

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №639, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 30.09.2020, 12-55 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом;

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №642, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 02.10.2020, 16-00 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом. Збір за зберігання вантажу за наказом №642 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби, а розмір плати за користування вагонами, що визнається відповідачем на підставі зазначеного наказу, становить 71,29 грн. (за час 01.10.2020, 14-50 год. по 02.10.2020, 16-00 год.);

- позивачем не надано доказів зайнятості всіх колій, що б зумовило затримку спірних вагонів за наказом №644, та не доведено факт зайнятості колій на ст. Терни з вини відповідача. Починаючи з 05.10.2020, 08-55 год. відповідач був готовий прийняти на під`їзні колії спірні вагони, затримані за зазначеним наказом. Збір за зберігання вантажу за наказом №644 складає 0 грн., оскільки затримка тривала менше доби.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 у справі № 904/3218/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 08.09.2021 о 16:00 год.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення у справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

08.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

14.12.2017 між ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (надалі Залізниця) та ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПрАТ «Північний ГЗК», власник колії) укладено Договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - Договір). Цим Договором врегульовані відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів.

Згідно з Протоколом розбіжностей від 21.12.2017 до Договору сторони узгодили дату укладення договору, а саме - 21.12.2017.

Пунктом 1 Договору передбачено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до станції Рядова - стрілкою №8 до колії № VI станції Рядова. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено:

І. По станції Терни біля:

- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки № 2 станції Терни;

- маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни;

- маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни;

ІІ. По станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268 700 погонних метрів (п. 2 Договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 Договору).

Відповідно до п. 5 Договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Згідно з п. 6 Договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

За умовами п. 7 Договору вагони на під`їзну колію ПрАТ "ПівнГЗК" передаються у кількості не більше 240 вісей.

Пунктом 8 Договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ телефоном відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 Договору).

За умовами п. 12 Договору для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 Договору).

Відповідно до п. 14 Договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 Договору передбачено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У п. 19 Договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 до 23.12.2022 включно.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного Договору сторонами суду не надано.

08.04.2019 сторони підписали Додаткову угоду №1 до спірного Договору, за умовами якої, у зв`язку зі зміною найменування Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у договорі останнє замінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

На виконання вказаного Договору, у вересні жовтні 2020 за залізничними накладними, наявними в матеріалах справи, Залізницею прийнято порожні власні вагони для перевезення на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" (т.1 а.с. 28-50, 98-194, 208-261).

Згідно із зазначеними накладними, станціями і залізницями призначення Рядова та Терни Придніпровської залізниці.

На шляху прямування наведені вище вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Рядова та Терни. Наведені вище вагони були затримані на підставі наказів №637 від 28.09.2020, №639 від 30.09.2020, №642 від 02.10.2020, №644 від 05.10.2020, №1988 від 02.10.2020, №1989 від 02.10.2020, №1990 від 02.10.2020, що складені станціями - затримки.

За фактом затримки вказаних вагонів на коліях станції позивачем складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а із зазначенням часу початку та кінця затримання спірних вагонів, та акти загальної форми ГУ-23 (т.1 а.с.69-97, т.2 а.с.195-197, 199-201, 203-206, 209-214, 216-218, 220-223, 225-227). Повідомлення про затримку спірних вагонів вручено представнику відповідача (т.1 а.с. 194, 198, 202, 207, 208, 215, 224).

У Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (т.1 а.с. 51-57, 58-68) станцій Рядова та Терни зафіксовано час готовності подавання спірних вагонів Залізницею, про що зроблені відповідні записи.

Залізницею за весь час затримки вагонів, що прямували на ім`я відповідача, нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№04109422, 04109423, 04109503, 04109504, 05109505, 05109506, 05109424, 05109425, 07109427, 06109428, 06109429, 06109510, 07109509, 07109511, 06109512, 08109514, 08109431 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №06109020, 26109136, 26109138, 26109140, 26109137 (т.2 а.с.46-50) на загальну суму 243 400,80 грн.

Відповідач заявлені до стягнення плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Предметом спору є вимога Залізниці про стягнення з ПрАТ "Північний ГЗК" плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Підставою визначено затримку вагонів з вини відповідача, у зв`язку з чим йому нараховано плату за їх користування та збір за зберігання вантажу за час затримки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.12.2017 між сторонами укладено Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Умовами договору встановлено, що власник колії сплачує АТ "Укрзалізниця" плату за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, що сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї ) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Відповідно до підп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №904/7360/17.

Права, обов`язки і відповідальність залізниць та підприємств, які користуються залізничним транспортом, а також організація та основні умови перевезення вантажів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 46 Статуту передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку з цим відповідного збору регламентуються Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087.

Згідно з п. п. 5, 8 вказаних Правил якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.

Відносно плати за користування вагонами, то відповідно до ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за №113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення Рядова та правомірності дій залізниці щодо видання наказів, перелічених у п. 5 цієї постанови, є: акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф. ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46, та накладні, оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно-правових документів: п. п. 4, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, ст. ст. 119, 125 Статуту залізниць України, Договору сторін.

Відповідно до п.1.1 п.1 Правил оформлення перевізних документів накладна надається в електронному вигляді (із накладенням цифрового підпису ЕЦП). Накладна в електронному вигляді складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що станціями призначення та затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки згідно із Тарифним керівництвом №1 розрахована плата за користування спірними вагонами у розмірі 232 956,24 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 10 444,56 грн.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під`їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Натомість, доказів повідомлення відповідачем позивача відповідно до п. 8 Договору про готовність вагонів до забирання матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням п. 33 Правил видачі вантажів та ст. ст. 46, 47 Статуту.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує проїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку АТ "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 31.08.2005 №507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/7535/17, від 15.06.2018 у справі №904/7360/17, від 17.10.2018 у справі №904/6067/18, від 04.11.2019 у справі №904/5461/18.

Наявність вільних під`їзних колій на станції призначення, з урахуванням неподання відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених Договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції та вважає, що у позивача наявні підстави для нарахування плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу у розмірі 243 400,80 грн.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про те, що позивачем не було надано належних доказів вини відповідача у затримці спірних вагонів на підходах до станції призначення, через вчасне невивільнення колій станції призначення, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, факт скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача і не були забрані ним на свою під`їзну залізничну колію підтверджується актами загальної форми, що були складені залізницею за участю представника відповідача і додані до матеріалів справи в якості доказів.

Оскільки позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

У той же час, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу, а приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції. Отже, є документально підтвердженим, що відповідач був обізнаний про те, що на станції Рядова має місце скупчення вагонів, через що на станціях - підходах Терни та Савро сталась затримка вагонів відповідача. Додатковим підтвердження цього факту є інформація, що міститься в Книзі повідомлень ф. ГУ-2.

Наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, відповідач не довів. Таким чином, підстави, які б звільнили відповідача від нарахованої плати, у даному випадку відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.

Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Право скаржника порушено не було.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 у справі № 904/3218/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2021 у справі № 904/3218/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дати виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13.09.2021

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко