ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Справа № 915/1152/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) в судове засідання не з`явився;

від відповідача (представник відповідача) - Ткаченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро",

76018, м. Івано-Франківськ, вул. В. Івасюка, 62; поштова адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, 20, ;

представник позивача: адвокат Нечіпайло Руслан Сергійович,

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод",

54018, м. Миколаїв, провулок Південний, 30/1, ,

про: стягнення 37400,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 19.07.2021, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод" заборгованості за Договором про перевезення вантажів №0303/2 від 03.03.2021 в розмірі 37400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про перевезення вантажів №0303/2 від 03.03.2021 в частині оплати за надані послуги з перевезення вантажів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1152/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 30.08.2021, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав; поштове відправлення з ухвалою від 02.08.2021 про відкриття провадження у справі, отримане відповідачем 20.08.2021, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні.

27.08.2021 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору та розподіл судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України б/н від 27.08.2021, разом з додатками. У вказаній заяві позивач зазначає, що після відкриття провадження у справі відповідач погасив у повному обсязі суму боргу у розмірі 37400,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, та просить судове засідання провести за відсутності представника позивача.

27.08.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 27.08.2021, в якому відповідач зазначає, що станом на 20.08.2021 заборгованість за Договором відсутня та просить суд долучити до матеріалів справи у якості доказів копії платіжних доручень.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" (перевізником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод" (замовник) було укладено Договір про перевезення вантажів №0303/2 (далі - Договір), у відповідності до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, перевізник зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому замовником (відправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а замовник (відправник) зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1.5 Договору, замовник зобов`язується своєчасно оплачувати послуги перевізника.

У відповідності до п. 2.2.6 Договору, перевізник зобов`язується доставити і здати вантаж вантажоодержувачу.

Ціна на послуги узгоджуються сторонами в замовленнях на перевезення і вказуються у рахунках-фактурах перевізника (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, замовник здійснює оплату послуг перевізника шляхом перерахування шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок перевізника в розмірі 50% суми, узгодженої за перевезення, протягом 7 днів після отримання замовником факсимільних копій належним чином оформлених товарно-транспортних документів, актів виконаних робіт і рахунку до оплати. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 7 днів після отримання замовником оригіналів вищезазначених документів та належним чином зареєстрованої податкової накладної. За погодженням сторін допускається інший, допустимий для обох сторін спосіб оплати або поєднання вказаних способів оплати.

Сторонами погоджено, що Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання всіх умов Договору (п. 8.3 Договору).

На підтвердження виконання умов Договору, позивачем подано суду товарно-транспортні накладні, в яких автомобільним перевізником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" та акти виконання робіт (надання послуг):

- акт виконання робіт (надання послуг) №7648 від 02.06.2021 на суму 7400,00 грн. (а.с. 7); товарно-транспортна накладна №Р83 від 01.06.2021 (а.с. 8);

- акт виконання робіт (надання послуг) №7655 від 08.06.2021 на суму 8500,00 грн. (а.с. 9); товарно-транспортна накладна №Р86 від 07.06.2021 (а.с. 10);

- акт виконання робіт (надання послуг) №7263 від 08.06.2021 на суму 7000,00 грн. (а.с. 11); товарно-транспортна накладна №Р88 від 07.06.2021 (а.с. 12);

- акт виконання робіт (надання послуг) №7190 від 09.06.2021 на суму 14500,00 грн. (а.с. 13); товарно-транспортна накладна Р90 від 08.06.2021 (а.с. 14).

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія №ПЕР,ВИХ/2021/00103, в якій позивач просить відповідача терміново оплатити заборгованість за перевезення вантажу в розмірі 32600,00 грн. (а.с. 16-17).

Відповідач не виконав умови Договору, оскільки не здійснив розрахунок за виконані позивачем роботи, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем разом з заявою про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору та розподіл судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, подано суду платіжні доручення на загальну суму 37400,00 грн.:

- №15 від 20.07.2021 на суму 4000,00 грн.;

- №397 від 03.08.2021 на суму 7000,00 грн.;

- №32 від 04.08.2021 на суму 3000,00 грн.;

- №416 від 06.08.2021 на суму 2500,00 грн.;

- №429 від 10.08.2021 на суму 5000,00 грн.;

- №433 від 11.08.2021 на суму 15900,00 грн.

З поданих позивачем платіжних доручень вбачається, що відповідачем до звернення з позовом (фіскальний чек від 22.07.2021) та до відкриття провадження у справі - частково сплачено заборгованість в розмірі 4000,00 грн., згідно платіжного доручення №15 від 20.07.2021; решта заборгованості в сумі 33400,00 грн. - після відкриття провадження у справі.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем сплачена повністю.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи приписи наведених норм, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору на заборгованість в розмірі 33400,00 грн., у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В решті вимог, а саме вимог про стягнення заборгованості в сумі 4000,00 грн., яку, як з`ясовано судом, погашено до звернення з позовом (фіскальний чек від 22.07.2021) та до відкриття провадження у справі - належить відмовити.

Щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги №01/04 від 01.04.2020, укладений між адвокатом Нечіпайло Русланом Сергійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро", у відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, адвокат зобов`язався здійснити надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а товариство зобов`язалось оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Додатковою угодою №1 від 09.08.2021 до Договору про надання правової допомоги №01/04 від 01.04.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" доручило адвокату здійснити представництво інтересів та надати інші види правової допомоги у судовій справі №915/1152/21.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1, сторонами встановлено вартість послуг:

- 1000,00 грн. - за усну консультацію з вивченням документів;

- 4000,00 грн. - за складання позовної заяви, інших процесуальних документів та супровід справи у суді 1 інстанції.

Перелік фактично наданих послуг та їх вартість зазнається в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами в порядку, визначеному Договором.

27.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" та адвокатом Нечіпайло Р.С. складено та підписано акт приймання-передачі послуг (виконаних робіт) по Договору про надання правової допомоги №01/04 від 01.04.2020, яким встановлено, що адвокат передав, а товариство прийняло належним чином надані послуги (виконані роботи) за представництво та інші види правової допомоги у справі №915/1152/21 у розмірі 5000,00 грн.:

- усна консультація з вивченням документів - 1000,00 грн.;

- складання позовної заяви, інших процесуальних документів та супровід справи у суді 1 інстанції - 4000,00 грн.

Суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі №904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Аналогічний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі №911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку позивачем витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач суду не надав.

Таким чином, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати на правову допомогу у сумі 4450,00 грн., якою мали бути оплачені позовні вимоги відносно яких закрито провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Судовий збір у розмірі 2020,30 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, 195, 196, 210, 220, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод" суми грошових коштів в розмірі 4000,00 грн. - відмовити.

2. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод" про стягнення заборгованості за Договором про перевезення вантажів №0303/2 від 03.03.2021 в розмірі 33400,00 грн. - закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янець-Подільський Вапняковий Завод" (54018, м. Миколаїв, провулок Південний, 30/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. В. Івасюка, 62; поштова адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, 20, ) судовий збір в розмірі 2020,30 грн. та судові витрати в розмірі 4450,00 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.09.2021.

Суддя Н.О. Семенчук