ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.09.2021 Справа № 914/2136/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., розглянувши матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В», м. Львів

про: стягнення штрафу

представники сторін:

від позивача: Радченко О.П. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» про стягнення штрафу на підставі Договору про відступлення права вимоги №100621 від 10.06.2021 року та контракту №191120-2 від 19.11.2020 року.

Ухвалою від 19.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

04.08.2021 року за вх. №18162/21 від відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в Господарському суді Львівської області та клопотання про залишення позову без розгляду.

Від позивача за вх. №19844/21 від 28.08.2021 року надійшла відповідь на заперечення.

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням Відповідачем умов контракту № 191120-2 від 19.11.2020 року в частині постачання продавцем товару у встановлені контрактом строки. Контракт укладений між ABC Grains SA та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В».

10 червня 2021 року між ABC Grains SA (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» (новий кредитор, позивач) укладено договір відступлення права вимоги №100621, за яким первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 року укладеним між ABC Grains SA та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В».

Крім того, за умовами Договору №100621, Позивач набув право вимагати від Відповідача судових витрат.

Позов в частині визначення територіальної підсудності спору обґрунтований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» станом на 08.07.2021 року знаходиться за адресою: Україна, 79011, м. Львів, Рутковича, 1, кв. 2, з огляду на викладене даний позов за територіальною підсудністю підлягає розгляду в Господарському суді Львівської області.

Щодо відступлення права вимоги за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 року суд повідомляє наступне.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Пунктом 1.1 Договору №100621 про відступлення права вимоги від 10.06.2021 року передбачено, що первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 року, укладеним між ABC Grains SA та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» (далі Боржник). Відступлене право вимоги за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 року, вказане в пункті 1.1 цього Договору, включає в тому числі право грошової вимоги до Боржника в частині його зобов`язань перед Первісним кредитором зі сплати штрафу, яке виникло в результаті невиконання його зобов`язань за вказаним Контрактом, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь які інші витрати, які заявлені до Боржника або можуть бути заявлені до нього в майбутньому (п. 1.2 Договору №100621 від 10.06.2021 року).

Відповідно до п.2.1 сторони підтвердили, що Первісний кредитор на момент підписання цього Договору передав, а Новий кредитор отримав всі документи, в тому числі оригінал Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року, які засвідчують права, що передаються за цим Договором, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 року.

Відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Основного договору (Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року) (п. 5.3 Договору №100621 від 10.06.2021 року).

В даному випадку до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» перейшли права первісного кредитора ABC Grains SA у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Розглянувши заперечення проти вирішення спору в Господарському суді та клопотання про залишення справи без розгляду, з урахування відповіді позивача суд повідомляє наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

В ході дослідження позовних матеріалів, судом було встановлено, що у пункті 14.1 укладеного контракту зазначено, що сторони будуть намагатись розв`язати спори, що виникатимуть, шляхом переговорів. У випадку, якщо спір не вдалось розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим контрактом, а також всі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в арбітражному порядку у відповідністю із Арбітражними Правилами ГАФТА, №125, в редакції, чинній на дату цього Контракту. Мова арбітражу Англійська, місце арбітражу м. Лондон, Англія.

Цей контракт викладено двома мовами, українською та англійською.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Водночас, за положеннями статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналогічні положення закріплені і у п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Так, у питанні застосування п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" за наявності укладеної між сторонами арбітражної угоди вже наявний правовий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 17.04.2018 по справі № 904/4384/17. У п. 27 згаданої постанови Верховний Суд вказав, що" за змістом пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу".

У даній справі суд вважає застосувати вищенаведений висновок Верховного Суду у справі № 904/4384/17 у правовідносинах, що склалися між сторонами цього спору.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Нью-Йоркська конвенція 1958 року передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Вказане положення міжнародного права знайшло своє відображення і у тексті ГПК України. Так, згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

У постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 Велика Палата Верховного Суду вказала (п. 34 постанови), що "суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи".

Разом з цим, цією ж постановою Велика Палата Верховного Суду (п. 37 постанови) уточнила (доповнила) висновок Верховного Суду України, що був викладений у постанові від 18.10.2017 року у справі № 910/8318/16, зокрема, таким висновком: "суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору".

У даному випадку, помилка сторін у назві арбітражу відсутня; в арбітражній угоді міститься вказівка на місце проведення арбітражу, а саме - в Лондоні, як і обрано регламент, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд - GAFTA Arbitration Rules 125 (застосовуються Арбітражні правила ГАФТА 125).

Тобто, сторонами спору укладено арбітражне застереження, яке є дійсним, не втратило чинність та щодо якого не встановлено неможливості його виконання.

Таким чином, за наявності арбітражного застереження в контракті, суд застосовує принцип імунітету та автономії арбітражної угоди, у зв`язку із чим не вбачає підстав для визнання арбітражного застереження таким, що не може бути виконане, в результаті чого суд дійшов висновку про те, що Позивач має право звернутися з відповідним позовом до Арбітражу GAFTA (GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIATION) в Лондоні.

При цьому, суд акцентує увагу, що Арбітраж GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIATION (GAFTA) є реальним, ефективним, доступним засобом вирішення спорів, що виникають в процесі торгівлі по всьому світу, а її абревіатурне скорочення - «GAFTA» є офіційним та загальновідомим у судовій практиці у світі й в тому числі в України, має свій загальнодоступний веб-сайт: https://www.gafta.com/, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність невірної назви Арбітражної установи.

Посилання позивача на невірне зазначення назви вказаного суду в контракті, суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до частини 3 статті 22 ГПК України передбачено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Право сторін на передачу спору для вирішення третейським судом передбачено частиною 5 ст. 4 та ст. 22 ГПК України.

Господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті третейської угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейської угоди.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №910/4272/18.

При цьому, позивач не надав суду доказів того, що він звертався до визначеного міжнародного комерційного арбітражу і йому за вказаних підстав було відмовлено в розгляді спору.

Інші доводи позивача в обґрунтування підсудності, судом до уваги не приймаються в силу викладеного вище.

У Господарського суду Львівської області відсутні підстави вважати, що передбачена умовами контракту від 19.11.2020 року № 191120-2 арбітражне застереження не може бути виконаним, а тому арбітражне застереження тлумачиться судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Враховуючи вищевикладене, передбачену умовами контракту про арбітражне застереження, відповідно до якого арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення - Лондон, звернення відповідача з запереченнями проти вирішення спору в Господарському суді Львівської області, відсутність підстав вважати, що арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, Господарський суд Львівської області на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишає позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» без розгляду.

Керуючись ст. 185, п. 7 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» 69 900,00 доларів США штрафу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в десятиденний строк у порядку, встановленому статтями 254-259 ГПК України.

Повний текст складено 06.09.2021 року.

Суддя З.В. Горецька