ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 Справа № 917/1843/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Тищенко Андрій Володимирович

про стягнення 743 263,99 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 743 263,99 грн заборгованості за кредитним договором, оформленим заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012 та договором поруки № /DP від 09.07.2014, у тому числі: 83 642,41 грн - заборгованість за кредитом, 242 132,23 грн - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 417 489,35 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання.

Також позивач заявив до відшкодування 11148,96 грн витрат на сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку поручителя щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених умовами кредитного договору.

Відповідач у відзиві (вхід. № 2752 від 15.03.2021; а.с.66-69) проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що

- рішенням господарського суду Полтавської області від 13.10.2015 у справі № 917/1605/15 судом вже стягнуто заборгованість по тілу кредиту в сумі 83642,41 грн за догоовром банківського обслуговування № б/н від 22.08.2013, а не за договором № б/н від 08.08.2012. Згідно цього рішення суд встановив, що рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 були відкриті відповідно до договору банківського обслуговування № б/н від 22.08.2013, а відповідач не виступала поручителем за Договором банківського обслуговування № б/н від 22.08.2013;

- договір поруки № /DP від 09.07.2014 укладався для забезпечення зобов`язань за договором банківських послуг № , який не був укладений між Банком та ФОП Тищенком Андрієм Володимировичем; надання кредитних коштів за договором банківських послуг № не відбувалося;

- заява від 08.08.2012 на відкриття банківського рахунку № НОМЕР_1 не може бути кредитним договором, оскільки в ній не визначено ні умови про надання коштів в кредит, ні відсотків на які надається кредит; ця заява не містить строку повернення кредиту;

- умова про визначення розміру пені не була узгоджена сторонами;

- строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені на дату подачі позову закінчився, а домовленості щодо збільшення цього строку сторони у належній формі не оформили;

- позивач не надав доказів ознайомлення Тищенко Андрія Володимировича з Тарифами Банку та з Умовами та правил надання банківських послуг;

- позивач не надав належних доказів підписання ФОП Тищенком А. В. електронним цифровим підписом заявок на гарантований платіж (на договірне списання коштів).

Відповідач у заяві (вхід. №7658 від 13.07.2021; а.с.169) під час розгляду справи прохає враховувати положення відзиву від 10.03.2021.

Відповідач подав клопотання (вхід. № 7659 від 13.07.2021) про витребування для огляду з архіву Господарського суду Полтавської області матеріалів справи № 917/1605/15 за позовом ПАТ «Приватбанк» до ФОП Тищенко А.В. про стягнення заборгованості у сумі 173342,04 грн. Це клопотання суд задовольнив.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли. Строки для їх подання закінчилися.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2020 ця справа передана на розгляд судді Білоусову С. М. (а.с.49).

Ухвалою від 22.02.2021 Господарський суд Полтавської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1843/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); (а.с.56-57).

Відповідно до ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних вимог суд ухвалою від 23.11.2020 звернувся з запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_1 (а.с.51-52).

Листом від 18.02.2021 (вхід. № 1960 від 22.02.2021) Виконавчий комітет Ланнівської сільської ради Полтавського району Полтавської області повідомило суду про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.54).

15.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 2752 від 15.03.2021) та клопотання, в яких просив господарський суд закрити провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у закритті провадження у справі, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.66-69).

Ухвалою від 13.04.2021 суд закрив провадження у справі № 917/1843/20, посилаючись на те, що спір за цим договором поруки не підлягає розгляду господарськими судами відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, натомість дана справа підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства (а.с.97-99).

За результатом апеляційного перегляду вказаної ухвали Східний апеляційний господарський суд прийняв постанову від 14.06.2021, якою ухвалу Господарського суду Полтавської області від 13.04.2021 про закриття провадження у справі скасував, справу передав на розгляд до Господарського суду Полтавської області (а.с.146-151).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 ця справа передана на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.153).

В ухвалі про відкриття провадження у цій справі від 22.02.2021 суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.51-52).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Під час первісного розгляду справи відповідач подавав клопотання від 10.03.2021 про розгляд справи з викликом сторін, клопотання від 15.03.2021 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с.60, 95). Проте надалі, ці клопотання відповідач прохав залишити без розгляду як помилково подані, подавши клопотання від 23.03.2021 (а.с.96). Отже, вказані клопотання від 10.03.2021 та від 15.03.2021 на даний час відповідач не підтримує.

Суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про розгляд справи та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 06.07.2021 (а.с.159, 160, 161).

Ухвала суду про прийняття справи до розгляду від 06.07.2021, надіслана третій особі - ФОП Тищенко Андрію Володимировичу на адресу АДРЕСА_1 , повернулася до суду з відміткою поштового відділення від 09.07.2021 про відсутність адресата за адресою (а.с.162-166).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Тищенко Андрій Володимирович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.155).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала від 06.07.2021 суду вважається врученою третій особі Тищенко Андрію Володимировичу - 09.07.2021.

Крім того, на офіційному сайті Судової влади України 13.07.2021 було розміщено відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.167).

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання учасником справи кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, третя особа належно повідомлена про час та місце розгляду даної справи у відповідності до ст. ст. 120, 242 ГПК України.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк, позивач) та ФОП Тищенко Андрієм Володимировичем (далі - Клієнт, позичальник, третя особа) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012 (далі - Заява; а.с.19), в якій зазначено, що:

- ФОП Тищенко Андрій Володимирович прохає Банк відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті;

- ФОП Тищенко Андрій Володимирович підключається до послуги: а) проведення платежів через дистанційне розпорядження за телефоном «Експрес-платежі»; б) SMS-сервіс; в) обслуговування за розрахунковими картками; г) дистанційне керування рахунками;

- у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (у разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів) банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт;

- Банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені заоби електронного зв`язку банку та клієнта;

- порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розмішені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування (далі - Договір банківського обслуговування від 08.08.2012).

В рішенні Господарського суду Полтавської області від 13.10.2015 у справі № 917/1605/15 (а.с.70-72) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до Фізичної особи - підприємця Тищенко Андрія Володимировича про стягнення 173 342,04 грн. боргу за договором банківського обслуговування б/н від 22.08.2013, суд встановив такі обставини:

-22.08.2013 Фізична особа-підприємець Тищенко Андрій Володимирович приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів Банку (позивача) що розмішені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 22.08.2013;

- відповідно до договору позивач відкрив ФОП Тищенко Андрій Володимирович поточні рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у національній валюті;

- позивач надавав відповідачу послугу "Гарантований платіж" для виконання грошових зобов`язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - послуга). Послуга надається у вигляді виконання ПАТ КБ "Приватбанк" заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка") згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ "Приватбанк" зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається ПАТ КБ "Приватбанк" як за рахунок власних коштів платника так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами (п. п . 3.1.1.73 Умов);

- обов`язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є номер і дата заявки (присвоюється автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/ кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. Всі зазначені реквізити вказані в виписках по рахунках;

- позивач належним чином виконав умови договору б/н від 22.08.2013 р. та своєчасно проводив Гарантовані платежі, ініційовані відповідачем;

- Фізична особа - підприємець Тищенко А. В. не виконав умови договору про повернення отриманих коштів, тому станом на 19.06.2015 сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 173342,04 грн., з яких: 83642,41 грн. - заборгованість за кредитом, 51130,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 38569,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За результатом розгляду справи № 917/1605/15 суд прийняв рішення від 13.10.2015 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Тищенко А. В. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 83642,41 грн. заборгованостч за кредитом, 51130,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 38569,49 грн. пені, 3466,84 грн. - судового збору.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.10.2015 у справі № 917/1605/15 сторонами не оскаржувалося та набрало законну силу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

09 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі - Банк, кредитор) та ОСОБА_1 (далі - поручитель, відповідач) був укладений договір поруки № /DP (далі - Договір поруки; а.с.45).

Відповідно до п.1.1. Договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем - ОСОБА_1 перед Кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем Тищенком Андрієм Володимировичем, юридична адреса якого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів , далі - «Боржник» зобов`язань за Договором про надання банківських послуг № (гарантований платіж) (далі - «Кредитний договір»), з повернення кредиту з Кредитним лімітом по Кредитному договору, розмір якого становить 89 884,82 гривні, а Боржник зобов`язаний його повернути у термін 90 днів з дати підписання Договору. Якщо під час виконання Кредитного договору зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, Поручитель при укладанні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно з п.1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з 1.5. Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018р., змінено тип та найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк". Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк". Зазначене також підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 ( а.с.16-18).

Позивач у позові зазначає, ФОП Тищенко Андрій Володимирович (третя особа) порушив свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 08.08.2012, внаслідок чого заборгованість ФОП Тищенка Андрія Володимировича перед позивачем станом на 05.10.2020 складає: 83642,41 грн - за тілом кредиту (основна заборгованість); 242132,23 грн - відсотків, 417489,35 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В підтвердження позовних вимог позивач надав до суду такі докази:

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 36 від 22.08.2013 на суму 100200,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.34);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 41 від 27.09.2013 на суму 100200,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.34);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 46 від 17.10.2013 на суму 54100,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.33);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 47 від 29.10.2013 на суму 102000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.35);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 48 від 20.11.2013 на суму 52000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.30);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 49 від 03.12.2013 на суму 102000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.35);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 50 від 24.12.2013 на суму 52000,00 грн.; рахунок № 5903 (а.с.31);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 51 від 30.12.2013 на суму 15000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.33);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 58 від 30.12.2013 на суму 102000,00 грн.; рахунок № 5903 (а.с.36);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 61 від 08.01.2014 на суму 15000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.30);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 62 від 22.01.2014 на суму 23840,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.32);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 63 від 06.02.2014 на суму 101900,00 грн.; рахунок № 5903 (а.с.31);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 64 від 11.02.2014 на суму 15000,00 грн.; рахунок № 2910 (а.с.32);

- заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 65 від 27.02.2014 на суму 23990,00 грн.; рахунок № НОМЕР_1 (а.с.36).

Також як доказ встановлення кредитних лімітів по Договору банківського обслуговування від 08.08.2012 позивач додав до позову довідку про розміри встановлених кредитних лімітів від 27.10.2020, в якій зазначено кредитні ліміти, встановлені на поточний рахунок № НОМЕР_3 (а.с.29).

Позивач у позові зазначає, що вказана заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.08.2012 Фізичної особою - підприємцем Тищенком Андрієм Володимировичем не погашена, а тому прохає стягнути борг з поручителя - ОСОБА_1 .

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідач у відзиві вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що договір поруки № /DP від 09.07.2014 укладено саме на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № Б/Н від 08.08.2012.

Відповідач у відзиві вказує, що договір поруки № /DP від 09.07.2014 укладався для забезпечення зобов`язань за договором банківських послуг № , який не був укладений між Банком та ФОП Тищенком Андрієм Володимировичем; надання кредитних коштів за договором банківських послуг № не відбувалося.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

як свідчать матеріали справи, між Банком та ФОП Тищенком Андрієм Володимировичем укладалися декілька договорів, а саме: договір без номера від 08.08.2012, оформлений заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, та договір банківського обслуговування № Б/Н від 22.08.2013, укладений шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг (що встановлено у рішенні Господарського суду Полтавської області від 13.10.2015 у справі № 917/1605/15).

В договорі поруки вказано, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за Договором про надання банківських послуг № (гарантований платіж).

В той же час, у позові позивач прохає стягнути заборгованість, яка виникла на підставі Договору банківського обслуговування без номера від 08.08.2012, оформленого заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012.

Тобто, назва Кредитного договору, який є предметом розгляду у цій справі, відрізняється від назви угоди, яка вказана у договорі поруки, та за якою поручитель поручався перед кредитором.

У договорі поруки не вказано дату договору, зобов`язання за яким забезпечені цією порукою.

Також, у договорі поруки № /DP від 09.07.2014 вказано, що поручитель поручається за виконання боржником зобов`язання з повернення кредиту з Кредитним лімітом по Кредитному договору, розмір якого становить 89 884,82 гривні, а Боржник зобов`язаний його повернути у термін 90 днів з дати підписання Договору.

Проте, у вказаній заяві про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012 відсутні будь-які суми кредитного ліміту, а також не вказані строки повернення кредиту.

Предметом договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за Договором про надання банківських послуг № (гарантований платіж). Проте, суд встановив відсутність жодних умов про гарантований платіж у договорі, оформленим заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, стягнення боргу за якою є предметом цього спору.

Суд дослідив усі надані позивачем заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання). Проте, серед них відсутня заявка з номером (гарантований платіж), яка вказана у договорі поруки. Також відсутня заявка на суму 89 884,82 гривні, стосовно якої складався договір поруки.

В підтвердження боргу за договором, оформленого заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, позивач надав довідку про розміри встановлених кредитних лімітів від 27.10.2020 (а.с.29).

Суд дослідив зміст наданої позивачем довідки про розміри встановлених кредитних лімітів від 27.10.2020 та встановив, що згідно з цією довідкою позивальнику на поточний рахунок № НОМЕР_3 встановлювалися такі кредитні ліміти: 22.08.2013 - 100200,00 грн, 05.09.2013 - 104800,00 грн, 30.09.2013 - 142000,00 грн, 16.10.2013 - 154300,00 грн, 29.10.2013 - 156092,97 грн, 20.11.2013 - 154300,00 грн, 21.11.2013 - 154113,89 грн, 22.11.2013 - 154063,56 грн, 26.11.2013 - 153806,25 грн, 04.12.2013 - 153803,26 грн., 25.12.2013 - 153232,78 грн, 30.12.2013 - 153119,43 грн, 09.01.2014 - 153079,68 грн, 22.01.2014 - 140000,00 грн, 17.04.2014 - 139990,15 грн, 18.04.2014 - 96523,63 грн, 15.05.2014 - 95426,14 грн, 26.05.2014 - 92257,06 грн, 30.05.2014 - 87687,59 грн, 05.06.2014 - 83642,41 грн, з 27.08.2015 - 0 грн.

У вказаній довідці відсутні відомості про встановлення за договором від 08.08.2012 кредитного ліміту в сумі 89 884,82 грн, яка вказана у договорі поруки.

Також суд зазначає, що за договором, оформленого заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, позивальнику відкривався рахунок № НОМЕР_1 .

В рішенні Господарського суду Полтавської області від 13.10.2015 у справі № 917/1605/15 (а.с.70-72) суд встановив , що 22.08.2013 Фізична особа-підприємець Тищенко Андрій Володимирович приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів Банку (позивача) що розмішені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 22.08.2013; відповідно до договору позивач відкрив ФОП Тищенко Андрій Володимирович поточні рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у національній валюті.

Як доказ встановлення кредитних лімітів по Договору банківського обслуговування від 08.08.2012 позивач додав до позову довідку про розміри встановлених кредитних лімітів від 27.10.2020, в якій зазначено кредитні ліміти, встановлені на поточний рахунок № НОМЕР_3 (а.с.29).

При цьому у договорі поруки не вказано поточний рахунок, на який надавався кредит, що забезпечується цією порукою.

В ч.1 ст. 73 ГПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд врахував правові позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 922/2913/18, у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 902/447/19.

Отже, дослідивши умови договору поруки № /DP від 09.07.2014, суд встановив, що з системний аналіз всіх умов вказаного договору поруки не свідчить про те, що вказаний договір поруки укладався саме на забезпечення зобов`язання за договором, оформленого заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012.

Вказані у договорі поруки ознаки основного зобов`язання, яке забезпечено цим договором, у жодній мірі не відповідають виду того зобов`язання, яке вказано у заяві про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, та тим доказам, що надані позивачем в обґрунтування позову.

Позивач не довів того факту, що за договором поруки № /DP від 09.07.2014 відповідач - ОСОБА_1 поручалася за виконання Фізичною особою-підприємцем Тищенком Андрієм Володимировичем зобов`язань саме за договором, оформленим заявою про відкриття поточного рахунку від 08.08.2012, яке є предметом цього позову.

Отже, відсутні підстави для стягнення вказаної у позові заборгованості з відповідача.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позові повністю.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

При подачі цього позову позивач сплатив 11148,96 грн судового збору за платіжним дорученням № ІНВ93В3НСQ від 13.10.2020 (а.с.7). Факт надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 15.10.2020 (а.с.50). Також позивач сплатив 2270,00 грн судового збору за платіжним дорученням № PROV6BUK2H від 26.04.2021 за подання апеляційної скарги (а.с.118).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір покладаються на позивача, оскільки у позові суд відмовив повністю.

Відповідач у відзиві (вхід. № 2752 від 15.03.2021) заявив клопотання про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи (а.с.66-69).

Частинами 1, 3 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з роз глядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у частинах 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами до говору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4-5 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які під лягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження факту понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано:

- ордер на надання правової допомоги № 224453 від 09.03.2021 (а.с.61);

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 471 від 27.06.2006 (а.с.62), посвідчення адвоката України від 07.12.2017 (а.с.82);

- договір про надання правничої допомоги № 01-09/03/21 від 09.03.2021, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олени Панченко» (а.с.73-74).

Згідно з п.1.1. Договору № 01-09/03/21 від 09.03.2021 ОСОБА_1 (Клієнт) доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе обов`язки щодо: 1) попереднього опрацювання матеріалів наданих Клієнтами, підготовки правової позиції у справі № 917/1843/20; 2) підготовки відзиву у справі № 917/1843/20, обговорення відзиву з Клієнтом та внесення виправлень, доповнень за бажанням Клієнта; 3) вивчення матеріалів справи, підготовка до ведення справи в суді першої інстанції; 4) пошук та вивчення законодавчих та нормативних - правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ, в т.ч. останніх правових позицій Верховного Суду; 5) усних консультацій, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з Клієнтом, збирання доказів після закриття провадження у справі; 6) складання запитів, заяв, пояснень, заперечень, клопотань та інших заяв з процесуальних питань в процесі підготовки та ведення справи в суді першої інстанції; 7) представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції у справі № 917/1843/20.

Згідно з п. 1.4. Договору № 01-09/03/21 від 09.03.2021 безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Адвокатського бюро за цим договором здійснює адвокат Панченко Олена Олександрівна.

Згідно з п. 2.1. Договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, за годину роботу становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 8500,00 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору правова допомога вважаються наданою після підписання детального опису робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським бюро (адвокатом) на виконання умов даного договору та/або акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

10.03.2021 сторони договору склали детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних (наданих) адвокатом в рамках справи № 917/1843/20 (а.с.75), де вказано:

- розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану в межах Договору № 01-09/03/21 про надання правничої допомоги від 09.03.2021 року, за годину роботу становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 8500,00 грн.

- розмір компенсації витрат на правничу допомогу враховуючи обмежувальні умови Договору № 01-09/03/21 про надання правничої допомоги від 09.03.2021 становить 8500,00 грн.

- станом на 10.03.2021 року позивач сплатив гонорар в сумі 3000,00 грн;

В акті виконаних робіт № 1 від 10.03.2021 (а.с.76) наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 01-09/03/21 від 09.03.2021 сторони вказали наступне:

- адвокатське бюро належним чином виконало прийняті на себе обов`язки, а саме: попередньо опрацьовано матеріали надані Клієнтом, підготовки правової позиції по справі- витрачено 1 годину; підготовлено відзив на позовну заяву у справі № 917/1843/20, обговорено відзив у справі № 917/1843/20 з Клієнтом та внесено виправлення, доповнення за бажанням Клієнта-витрачено 8 годин; здійснено пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ, в т.ч. останніх правових позицій ВП ВС- витрачено 2 години; усні консультацій, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з Клієнтом, збирання доказів - витрачено 1 годину; підготовлено до суду клопотання про витребування справи із архіву, клопотання про закриття провадження у справі, клопотання про справи з викликом сторін - витрачено 3 години;

- розмір компенсації витрат на правничу допомогу відповідно до умов Договору № 01-09/03/21 про надання правничої допомоги від 09.03.2021 року станом на 10.03.2021 року становить 8500,00 грн. На момент складання акту Клієнтом сплачено 3000,00 грн. До сплати підлягає 5500,00 грн.

На оплату послуг Адвокатське бюро «Олени Панченко» виписало рахунок № 18/21 від 09.03.2021 на суму 8500,00 грн (а.с.77).

За квитанцією № 0.0..1 від 10.03.2021 відповідач сплатив Адвокатському бюро «Олени Панченко» 3000,00 грн за надання правової допомоги (а.с.78), згідно з виписками банку від 16.03.2021, від 19.03.2021, від 15.04.2021 відповідач сплатив Адвокатському бюро «Олени Панченко» 5500,00 грн (а.с.105-107).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 8500,00 грн.

Позивач заперечень щодо розміру вказаних судових витрат до суду не направив.

Суд зазначає, що сума заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн. є обґрунтованою, стосується розгляду цієї справи, є співрозмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на надання послуг та обсягом наданих адвокатом послуг, з ціною позову та значенням справи для відповідача. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України ці витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 8500 грн 00 коп. відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 09 вересня 2021 року.

Суддя Т. М. Безрук