УХВАЛА

м. Київ

06.09.2021Справа № 910/9922/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Преподобного Валерія Сергійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОФТЕХНОЛОГІЙ"

про стягнення 16999,20 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Преподобний Валерій Сергійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОФТЕХНОЛОГІЙ" про стягнення грошових коштів у сумі 16999,20 грн. за оплачений, але не поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки оплаченого на підставі рахунку №СІП2608/20-31 від 26.08.2020 товару на суму 16999,20 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.06.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9922/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

19.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат в порядку ч.3 ст.130 ГПК України. У вказаній заяві позивач зазначає, що після пред`явлення позову відповідачем задоволено вимоги позивача та перераховано на рахунок позивача грошові кошти у сумі 16999,00 грн. У зв`язку із чим, позивач не підтримує своїх позовних вимог в частині стягнення грошових коштів в розмірі 16999,00 грн та просить суд стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 2270,00 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 1800,00 грн.

03.09.2021 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 00 грн 20 коп. заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОФТЕХНОЛОГІЙ" грошових коштів у сумі 16999,20 грн за оплачений на підставі рахунку №СІП2608/20-31 від 26.08.2020, але не поставлений товар на суму 16999,20 грн.

Як встановлено судом, згідно наданих позивачем платіжних доручень №727 від 23.06.2021, №749 від 24.06.2021, №745 від 29.06.2021, №762 від 30.06.2021 сплачено на користь позивача заявлену до стягнення суму заборгованості у розмірі 16999,00 грн.

Отже, після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості у розмірі 16999,00 грн, у зв`язку із чим предмет спору відсутній.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 16999,00 грн згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Також, розглянувши заяву позивача про відмову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 00 грн 20 коп. заборгованості, суд дійшов висновку про наступне.

Так, у відповідності до п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч.2 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Судом встановлено, що заява про відмову у частині позовних вимог у справі №910/9922/21 від імені позивача підписана представником Фізичної особи-підприємця Преподобного Валерія Сергійовича, адвокатом Волковим Сергієм Вікторовичем, повноваження якого підтверджені ордером серії ВК №1028247 від 02.09.2021, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.05.2021.

Зі змісту заяви позивача про відмову у частині позовних вимог вбачається, що вказана заява про відмову від позову не суперечать законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Приписами частини 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи наведене, оскільки відмова позивача у частині позовних вимог не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою, суд знаходить достатньо підстав для прийняття заяви позивача про відмову у частині позовних вимог, та закриття провадження у справі №910/9922/21 в частині позовних вимог про стягнення 00 грн 20 коп. заборгованості, на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача на наслідки закриття провадження у справі, вказані в ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у випадках закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною третьої статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки позивачем подано заяву згідно із якою позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, то на підставі ч.3 ст.130 ГПК України, судовий збір у розмірі 2270,00 грн покладається на відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 1800,00 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1 ст.124 ГПК України).

Згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позові, очікувані витрати позивача на правову допомогу становлять 6000,00 грн. Позивач на дотримання дотримання вимог ч.8 ст.129 ГПК України подав до суду докази понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1800,00 грн

Частиною 2 статті 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи: копію договору про надання правничої допомоги від 04.05.2021, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро "Волков та партнери"; акт приймання-передачі правничої допомоги від 13.07.2021; квитанцію до прибуткового ордеру від 13.07.2021.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши документи, надані позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, з огляду на спірні правовідносини, складність справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу у сумі 1800,00 грн є обґрунтованими, доведеними та співмірними.

Відповідачем письмових заперечень щодо співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 1800,00 грн.

Керуючись п.2, 4 ч.1 ст.231, ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/9922/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Преподобного Валерія Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОФТЕХНОЛОГІЙ" про стягнення 16999,20 грн заборгованості - закрити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМИ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОФТЕХНОЛОГІЙ" (01042, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 34, ідентифікаційний код 41329147) на користь Фізичної особи-підприємця Преподобного Валерія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 1800,00 грн.

3. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Дата підписання ухвали: 06.09.2021.

Суддя С. О. Турчин