СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" вересня 2021 р. Справа № 922/2491/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Куліченко Валентина Михайловича (вх.№2171Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі № 922/2491/21, повний текст якої складено та підписано суддею Є.М. Жиляєвим у приміщенні Господарського суду Харківської області 29.06.2021, постановлену за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу

за заявою фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича, м. Харків

до боржника комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі № 922/2491/21 відмовлено фізичній особі-підприємцю Куліченку Валентину Михайловичу у видачі судового наказу в частині стягнення з комунального підприємства "Харківські теплові мережі" витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 4200,00 грн.

Від імені ФОП Куліченка Валентина Михайловича до Східного апеляційного господарського суду звернувся представник Терпелюк Є.В. з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2491/21 про відмову у стягненні на користь ФОП Куліченка В.М. з КП «Харківські теплові мережі» витрат, понесених на правничу допомогу за подання заяви про видачу судового наказу; справу №922/2491/21 повернути до Господарського суду Харківської області для вирішення питання про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь фізичної особи-підприємця Куліченко Валентина Михайловича судові витрати у сумі 4200 грн. в рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції. Також заявник просить стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь фізичної особи-підприємця Куліченко Валентина Михайловича судові витрати зі сплати витрат на правничу допомогу за подання апеляційної скарги у сумі 2000,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Куліченка Валентина Михайловича залишено без руху; встановлено фізичній особі-підприємцю Куліченку Валентину Михайловичу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (2270,00 грн.); зазначено, що наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

02.08.2021 за допомогою системи «Електронний суд» (вх. №8885 від 03.08.2021), а також електронною поштою (вх. №8886 від 03.08.2021) від представника ФОП Куліченка В.М. - адвоката Терпелюка Є.В. надійшло клопотання, у якому він просив переглянути в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 26.07.2021 правову позицію щодо застосування до спірних правовідносин пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Куліченка В.М. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2491/21 про відмову у стягненні з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрат, понесених ФОП Куліченком В.М. на правничу допомогу за подання заяви про видачу судового наказу.

В обґрунтування зазначеного клопотання заявник посилаючись, зокрема, на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у від 20.12.2019 у справі №240/6150/18, звертає увагу на відсутність правових підстав для стягнення з фізичної особи-підприємця Куліченка В.М. судового збору за подання апеляційної скарги з огляду на те, що спірною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу саме в частині вимог правничої допомоги, які, на переконання заявника, не є самостійними позовними вимогами та не входять до ціни позову; судовий збір щодо цих вимог не підлягає оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою відповідним процесуальним законодавством, тобто сума судових витрат не є об`єктом справляння судового збору. На переконання заявника, вимога видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником, є тотожною з вирішенням судом питань з розподілу витрат на професійну правничу допомогу та ухваленням додаткових судових рішень (або відмови у їх винесенні).

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу та додані до неї документи, апеляційний господарський суд приймає до уваги таке.

Вказаною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 було встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2491/21 фізичній особі-підприємцю Куліченку Валентину Михайловичу належало сплатити судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Проте, заявником не було сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Заявник вважає, що відсутні підстави для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2491/21, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №240/6150/18.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а не додаткове рішення. А тому, за подання апеляційної скарги на таку ухвалу підлягає сплаті судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 у справі №911/4241/15.

З приводу посилань заявника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у вказаній постанові дійшов висновку, що у наведеному у статті 3 Закону України «Про судовий збір» переліку прямо не визначено, що судовий збір не сплачується за подання апеляційної чи касаційної скарги на додаткове судове рішення. Однак, аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що такий підхід законодавця обумовлений тим, що ухваленню судового рішення за позовною заявою або заявою процесуального характеру передує стадія відкриття відповідного провадження, на якій суд зобов`язаний перевірити повноту сплати судового збору відповідно до вимог закону залежно від обсягу та характеру вимог та/або ціни позову.

Отже, Верховний Суд у постанові від 20.12.2019 у справі №240/6150/18 дійшов висновку, що судовий збір не слід сплачувати при оскарженні додаткового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Водночас, як зазначалось, предметом апеляційного оскарження у справі №922/2491/21 є ухвала господарського суду про відмову у видачі судового наказу. А тому, правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №240/6150/18 не є релевантною до даних правовідносин.

Крім того, колегія суддів також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15 з приводу правильного застосування підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у якій, зокрема, зазначено, що положення норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Необхідно також зазначити, що статтею 129 Конституції України закріплено, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується, виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на судове рішення у порядку та розмірі, що встановлені Законом України «Про судовий збір», є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «права на суд».

Відповідно до ч 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГГПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що заявником у встановлений строк не усунуто недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не позбавляє заявника права на повторне звернення із апеляційною скаргою в загальному порядку.

Колегія суддів також зауважує, що апеляційна скарга разом з доданими до неї документами була подана заявником за допомогою системи «Електронний суд», тобто в паперовому вигляді до суду ним не направлялась. У зв`язку з чим, зроблені судом паперові копії матеріалів «електронної» апеляційної скарги залишаються в справі та заявнику апеляційної скарги не направляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Куліченка Валентина Михайловича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/2491/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель