РІШЕННЯ

м. Київ

11.08.2021Справа № 910/8970/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8970/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна» (код 33942824; 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного/ Ігорівська, буд.10/5)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» (код 43283031; 04080, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 83)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович (01001, м. Київ, вул. Костьольна, буд.6, оф. 16).

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за участю представників:

від позивача, Віценко А.Г., адвокат

від відповідача, не з`явився;

від третьої особи, не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису №241 вчинений 13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, адже вчинено на договорі позики, який не посвідчено нотаріально. До того ж, позивач вказує, що такий правочин, як і складені на підставі нього розписка про отримання позики та лист від 01.08.2020, ніколи уповноваженим представником від імені ТОВ «Яндекс. Україна» не укладалися, а наявні на них підписи директора не відповідають справжньому підпису такої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/8970/20; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.07.2021.

Також, даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича; Витребувано у третьої особи належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких 12 серпня 2020 року був вчинений виконавчий напис №241, а також, витребувано у Відповідача:

1) договір позики №11/18-96 від 15.04.2019;

2) розписки директора про отримання позики від 15.04.2019;

3) вимоги Товариства від 27.07.2020 про повернення грошових коштів за договором позики №11/18-96 від 15.04.2019;

4) листа Товариства від 01.08.2020 про неможливість повернення позики.

11.06.2021 Позивачем через відділ діловодства суду подано Заяву про долучення доказів надіслання копії позову з додатками на адресу залученої третьої особи, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у с праві.

У підготовче засідання 06.07.2021 представники Відповідача та третьої особи не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

За наслідками підготовчого засідання 06.07.2021 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити судовий розгляд справи по суті на 11.08.2021р.

11.08.2021р. Позивачем через відділ діловодства суду подано пояснення по справі.

Представник Позивача у судовому засіданні 11.08.2021р. оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвали суду були надіслані Відповідачу та третій особі на адреси, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучені поштові повернення ухвал суду про відкриття провадження у справі та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Поштові відправлення з ухвалами суду повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п`ята).

В силу приписів частини шостої цієї статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Господарський суд дійшов висновку про повідомлення Відповідача та третьої особи належним чином про дату час і місце судового засідання.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, Відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

У судовому засіданні 11.08.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 07.09.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та відпусткою судді.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. за реєстровим №241 було вчинено виконавчий напис (надалі - "Виконавчий напис"), у відповідності до якого запропоновано стягнути з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна», на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД», заборгованість за договором позики №11/18-96 від 15.04.2019, строк виконання зобов`язань за яким настав 26.07.2020, а саме - 4 000 000,00 грн., а також, витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40 000,00 грн.

18.05.2021 ТОВ «Лекс - Прайд ТД» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова Олександра Сергійовича із заявою про примусове виконання виконавчого документу, відповідно до якої просило відкрити виконавче провадження за Виконавчим написом.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2021 ВП №65482506 Приватним виконавцем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання Виконавчого напису про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» заборгованості за договором позиви №11/18-96 від 15.04.2019, строк виконання зобов`язань за яким настав 26.07.2020, а саме: 4 000 000,00 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40 000,00 грн.

Спір у даній справі виник у зв`язку із оспоренням ТОВ «Яндекс. Україна» законності вчиненого за зверненням ТОВ «Лекс - Прайд ТД» Виконавчого напису.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат").

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (надалі - "Порядок вчинення нотаріальних дій").

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат").

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (надалі - "Перелік документів"). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому, Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

В даному випадку, звертаючись з позовом до суду про визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем було визначено, що останній було вчинено не на нотаріально посвідченій угоді, як того вимагає Перелік документів, та за відсутності в цілому запропонованої до стягнення за ним заборгованості в силу відсутності між сторонами будь-яких правовідносин позики, оскільки відповідний договір позики ніколи не укладався.

Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

На виконання вимог статті 87 Закону України "Про нотаріат" Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Відповідно до п. 1 Переліку документів, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.11.1999 №2075, від 24.04.2000 №693 та від 29.11.2001 №1602, до відповідних документів було віднесено виключно нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, а для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Договір позики №11/18-96 від 15.04.2019, який як вбачається із долученої до матеріалів справи його копії, не було нотаріально посвідчено, не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в розумінні положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат".

Більш того, як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» було зареєстровано як юридичну особу 10.10.2020.

Відповідно до частини 1 статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Загальний порядок створення та реєстрації юридичної особи встановлений статтями 87, 88, 89 названого вище Кодексу.

Так, відповідно до частини 4 статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина 1 статті 89 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 83 Господарського кодексу України державна реєстрація господарського товариства здійснюється відповідно до закону. Господарське товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 91 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині, а відповідно до частини 4 вказаної статті цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, юридична особа набуває статусу учасника цивільних правовідносин з дня її державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю (статут) підлягають державній реєстрації (стаття 8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Враховуючи це, а також те, що юридична особа стає учасником цивільних правовідносин з дня її державної реєстрації, то установчі документи юридичної особи набувають чинності з дня державної реєстрації такої юридичної особи.

Відтак, органи юридичної особи вважаються такими, що діють від імені юридичної особи та на підставі установчих документів юридичної особи після (з дня) державної реєстрації юридичної особи.

В даному випадку встановлено, що ТОВ «Лекс - Прайд ТД» (ідентифікаційний код 43283031) зареєстровано 10.10.2019 Номер запису: 0048612, а тому саме з 10.10.2019 відповідач набув статусу юридичної особи, став учасником цивільних правовідносин, набув цивільної дієздатності, а виконавчий орган товариства отримав правову можливість набувати цивільних прав і обов`язків та здійснювати їх від імені товариства.

Разом з тим, договір позики було підписано Садовничою Г.Є. в якості директора Товариства 15.04.2019, тобто більше ніж за пів року до державної реєстрації відповідача.

Відповідно до ч. 1 статті 84 Господарського кодексу України господарське товариство може відкривати рахунки у банках, а також укладати договори та інші угоди лише після його державної реєстрації. Угоди, укладені засновниками товариства до дня його реєстрації, визнаються такими, що укладені з товариством, тільки за умови їх подальшого схвалення товариством в порядку, визначеному законом та установчими документами.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, належним підтвердженням укладення договору позики є документ, що посвідчує факт передачі позикодавцем позичальнику визначеної суми коштів.

Однак, в даному випадку суд відзначає, що отримана позивачем з матеріалів виконавчого провадження та долучена до матеріалів даного позову копія розписки про отримання позики від 15.04.2019 не може буде підтвердженням укладення з Товариством договору позики, адже укладена за пів року до дня його державної реєстрації, тобто, стосується підтвердження факту щодо особи, якої ще не існувало.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладені положення та такі принципи здійснення господарського судочинства як забезпечення змагальності та диспозитивності суду вбачається, що доведення існування або відсутність тих чи інших обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги / заперечення на позов, покладається саме на учасників судового процесу та здійснюється ними шляхом реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків, зокрема, в частині заперечень щодо заявлених позивачем вимог - шляхом подання відзиву на позов.

Частиною 1 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно пункту 5 частини 3 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведені норми господарського процесуального закону та відсутність бажання відповідача реалізувати свої процесуальні права, що полягає у пасивній поведінці учасника справи (неподанні відзиву на позов, не забезпеченні прибуття повноважних представників до судового засідання, ненадання витребуваних судом документів), суд констатує про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що мало місце дійсного виникнення між сторонами правовідносин позики, врегульованих вказаними документами, в той час, як поданими позивачем поясненнями та документами належними чином підтверджуються його доводи відносно того, що Представництвом такого правочину не вчинялося.

Отже, викладені в своїй сукупності обставини дають правові підстави для висновку про те, що правочин позики, оформлений договором позики №11/18-96 від 15.04.2019 та розпискою директора про отримання позики від 15.04.2019, є неукладеними, а відтак в силу приписів ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 13, 14, 509 Цивільного кодексу України не міг породжувати будь-яких правових наслідків, в т.ч. виникнення на підставі нього відповідних зобов`язань та прав вимоги їх виконання.

Відтак, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем Виконавчий напис стосувався неіснуючого зобов`язання, тобто, щодо заборгованості якої не існувало, що є прямим порушенням положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат".

При цьому, суд відзначає, що в силу приписів ч. 4 ст. 44 Закону України "Про нотаріат" перед вчиненням нотаріальної дії приватний нотаріус був зобов`язаний, зокрема, перевірити цивільну правоздатність та дієздатність юридичної особи шляхом ознайомлення з її установчими документами, інформацією про таку особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тобто, за всієї обачності приватний нотаріус не міг не знати, що наданий для вчинення Виконавчого напису договір позики №11/18-96 від 15.04.2019 було укладено до набуття Товариством цивільної правоздатності та дієздатності.

Отже, вчинення Виконавчого напису є прямим порушенням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем приписів ст. 49 Закону України "Про нотаріат", адже за встановлених обставин виникнення договору позики №11/18-96 від 15.04.2019 та належного виконання таким нотаріусом своїх обов`язків при провадженні своєї діяльності він був зобов`язаний відмовити у вчинені такої нотаріальної дії, яка прямо суперечить законодавству України (в т.ч. приписам ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат").

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

2. Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем 12.08.2020 за реєстровим №241, таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс - Прайд ТД» (код 43283031; 04080, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 83) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яндекс. Україна» (код 33942824; 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного/ Ігорівська, буд.10/5) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.09.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук