РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2021Справа № 910/6994/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ексім" (вул. Кудрявський узвіз, буд.3А, оф. 63, м. Київ, 04053, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, )

про стягнення 86 614, 51 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Ексім" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 86 614, 51 грн, з яких основного боргу 80 400, 00 грн, 6 132, 94 грн інфляційних втрат та 81, 57 грн 0,1 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки ПЗ/НХ-191308/НЮ від 18.11.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.06.2021 до відділу діловодства суду від представника позивача надійшов детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі від 06.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150.

Станом на дату розгляду справи по суті в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ухвала суду від 06.05.2021 була вручена представнику відповідача 07.05.2021

Приписами ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

18.11.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Ексім" (далі - постачальник) укладено договір поставки ПЗ/НЗ-191308/НЮ, за умовами якого у відповідності з цим договором постачальник зобов`язується у 2019 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до Специфікацій №1 та №2 (додаток №1 до договору), а постачальник зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

Найменування товару: муфти кабельні (2019 рік випуску) (пункт 1.2. договору).

Виробник товару: ТОВ "Кабельна арматура" (м. Черкаси, Україна) (пункт 1.3. договору).

Кількість та асортимент товару визначається у Специфікаціях №1, №2 (додатки №1, №2 до договору), які є невід`ємною частиною договору (пункт 1.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. у редакції, викладеній у додатковій угоді № 1 від 21.12.2019 до договору, ціна визначається даним договором і приймається сторонами: в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами передбаченими у Специфікаціях №1, №2 (Додатки №1, №2), включає вартість товару, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати постачальника згідно п. 5.1. даного договору.

Загальна сума договору складає 712 200, 00 грн (сімсот дванадцять тисяч двісті грн 00 коп.) у тому числі ПДВ 20% 118 700, 00 грн. (сто вісімнадцять тисяч сімсот грн 00 коп.) (пункт 3.2. договору у редакції, викладеній у додатковій угоді № 1 від 21.12.2019).

Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору здійснюється покупцем, у безготівковій формі не пізніше 30 (тридцяти) банківських, днів після дати поставки партії товару, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію товару, обумовлену згідно з п. 6.1 договору та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства (пункт 4.1. договору).

Датою оплати вважається дата відправлення коштів покупцем за банківськими реквізитами постачальника (пункт 4.2. договору).

Оплата за поставлений товар по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (пункт 4.3. договору).

Постачальник здійснює поставку товару на склад покупця на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад. Київська, обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова,5 (ст. Бобрик) або інший підрозділ покупця, вказаний в заявці на поставку товару у відповідності до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів (у ред. 2010 р.) (пункт 5.1. договору).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим договором (пункт 8.1. договору).

Сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір, відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором (пункт 8.2. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до "31" березня 2020 року включно (пункт 13.1. договору у редакції, викладеній у додатковій угоді № 1 від 21.12.2019).

Специфікацією №2 (додаток №2 до договору) сторони узгодили поставку товару: Муфта кабельна ДСТУ 2267-93 у кількості 50 шт. на загальну суму 80 400, 00 грн з ПДВ.

Суд встановив, що 25.02.2020 на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 80 400, 00 грн згідно видаткової накладної №5 від 25.02.2020.

Вказана накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печаткою постачальника.

На оплату поставленого товару позивачем виставлені відповідачу відповідний рахунок на оплату №5 від 25.02.2020 на суму 80 400, 00 грн.

Окрім того, позивачем, на виконання пункту 4.3. договору, у встановлені чинним законодавством строки складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну.

Сторонами складено та підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період: червень 2020, за яким визнано, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 80 400, 00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність зі сторони відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо порядку надання послуг.

Позаяк відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки ПЗ/НЗ-191308/НЮ від 18.11.2019 оплату поставленого товару не здійснив, в останнього виникла заборгованість у розмірі 80 400, 00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензіями №СМ-16/10-2 від 16.10.2020 та №СМ-16/10-3 від 16.02.2021 з вимогою провести оплату заборгованості згідно договору у розмірі 80 400, 00 грн., які останнім залишені без відповіді і задоволення, що і стало причиною звернення з даним позовом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статті 525 та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 4.1 договору поставки сторони передбачили, що оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору здійснюється покупцем, у безготівковій формі не пізніше 30 (тридцяти) банківських, днів після дати поставки партії товару.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині оплати отриманого товару не здійснив.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2 договору сторони встановили розмір, відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили - 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 0,1% річних у розмірі 81, 57 грн за період з 18.04.2020 по 23.04.2021 та інфляційні втрати у розмірі 6 132, 94 грн за період з 01.05.2020 по 31.03.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 0,1 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість у заявленому позивачем розмірі, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Частиною 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 21.04.2021 №21/04/2021-01, платіжного доручення №251 від 27.04.2021, виписки з банківського рахунку АО "КОГНІТОР" за 27.04.2021, акту приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських) послуг №21/04/2021-01/001 від 17.05.2021, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність серії КС №9082/10 від 29.05.2020 на ім`я адвоката Абросімова Станіслава Сергійовича.

Пунктом 1.1 договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 21.04.2021 визначено, що клієнт доручає і оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язанння з надання клієнту правової (професійної правничої) допомоги у вигляді юридичних (адвокатських) послуг, на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили, що оплата послуг, передбачена цим договором, включає: плату (гонорар) в розмірі, встановленому п. 4.3. цього договору; компенсацію вартості накладних витрат, понесених виконавцем у відповідному місяці у зв`язку з наданням послуг поза адміністративно-територіальними межами міста Києва.

Актом виконаних робіт №21/04/2021-01/001 приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських послуг) від 17.05.2021 сторони підтвердили отримання клієнтом юридичних/адвокатських послуг, які включали в себе правовий аналіз обставин (в тому числі і аналіз первинної документації, листування, інших документів, речових, електронних доказів, пов`язаних судових справ тощо) спірних правовідносин (витрачено 6 людино-годин); визначення кола обставин, що входять до предмету доказування, а також правових механізмів збирання необхідних доказів та доказування (доведення/спростування) на їх підставі (замовлення експертиз, аудиторських висновків, залучення спеціалістів, звернення з адвокатськими запитами, листами тощо) (витрачено 4 людино-години); визначення судової перспективи з формуванням правової лінії захисту прав та законних інтересів клієнта із подальшим складанням та поданням до суду заяви по суті спору у вигляді позовної заяви із супровідними процесуальними документами (витрачено 8 людино-годин). Вартість вказаної послуги (розмір гонорару) за цим актом згідно умов п. 4.3.1. договору становить 10 000, 00 грн без ПДВ.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у заявленому розмірі, який є обґрунтованим і співмірним предмету позову.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ексім" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 86 614, 51 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ексім" (вул. Кудрявський узвіз, буд.3А, оф. 63, м. Київ, 04053, ) основний борг у розмірі 80 400 (вісімдесят тисяч чотириста) грн 00 коп., 0,1 % річних у розмірі 81 (вісімдесят одна) грн 57 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 132 (шість тисяч сто тридцять дві) грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з лікарняного.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2021.

Суддя Н.І.Ягічева