ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 вересня 2021 року Справа № 914/1643/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Кецка В.Я.,

представника відповідача: адвоката Кавчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ФУД"

про стягнення 3 376 808 грн. 24 коп. неустойки

встановив: 06.07.2020 позивач - ТОВ "СМП" звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "ЕКСІМ ФУД" про стягнення 3 376 808,24 грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за Договором оренди № 11/07/17 від 11.07.2017 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що листом від 09.12.2019 №196 ТОВ СМП (орендодавець) повідомив ТОВ Ексім Фуд (орендаря) згідно з договором оренди про непродовження строку дії договору та просив орендаря привести орендоване майно в належний стан, звільнити від сторонніх предметів і підготувати для передачі до 31.12.2019. У листі від 20.12.2019 позивач (орендодавець) зазначив, що під час візуального огляду об`єкта оренди виявлено, що його стан не відповідає стану, який існував на момент передачі майна в користування відповідача (орендаря), відтак позивач просив відповідача до 26.12.2019 направити свого представника для повернення об`єкта оренди позивачу за актом приймання-передачі та визначитися з кандидатурою експерта для проведення оцінки стану майна на момент повернення. 03.01.2020 складено дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна, що підписаний орендодавцем (позивачем), проте не підписаний орендарем (відповідачем). В подальшому ТОВ Ексім Фуд (орендар) звернувся до позивача листом №62 від 28.05.2020 з проханням прийняти з оренди нерухоме майно станом на 03.01.2020 з долученим та підписаним актом приймання-передачі спірного об`єкта оренди. У листі №63 від 12.06.2020 відповідач фактично визнав наявні вчинені погіршення орендованого майна, які нібито були частково усунуті ним власними силами і за власний рахунок. Таким чином, позивач вказує, що з 03.01.2020 до цього часу акт приймання-передачі майна з оренди з урахуванням виявлених позивачем недоліків або вже з виправленими недолікаки відповідачем не надавався. Відповідач під час користування нерухомим майном в період дії договору оренди №11/07/17 від 11 липня 2017 року допустив погіршення його стану за межами нормального зносу та на момент закінчення строку дії договору безпідставно не повернув майно орендодавцю, у зв`язку з чим зобов`язаний оплатити позивачу неустойку за прострочення повернення майна з оренди.

У відзиві на позов (вх. №24342/20 від 14.08.2020) відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що фактичне повернення (передача) об`єкта оренди відбулася 03.01.2020, в межах строків, встановлених договором оренди. До моменту повернення об`єкта оренди відповідач виконав свій обов`язок щодо звільнення об`єкта оренди від сторонніх предметів, усунув недоліки, які були зафіксовані під час спільного огляду та підготував об`єкт оренди до передачі. Оформлення передачі об`єкта оренди було здійснено 03.01.2020, про що позивачем був складений дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна. Таким чином, відповідач вжив усіх заходів щодо передачі об`єкта оренди позивачу та повернув його у кращому стані, враховуючи проведені відповідачем ремонтні роботи. 28.05.2020 відповідач надіслав позивачу Акт приймання-передачі об`єкта оренди, складений 03.01.2020 з вимогою припинити нарахування орендної плати. Отже, позивач безпідставно ухиляється від прийняття орендованого майна від відповідача, а тому підстави для стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати відсутні.

Також, представник відповідача вказав, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 55000грн.

У відповіді на відзив (№25872/20 від 03.09.2020) позивач стверджує, що представники відповідача відмовилися підписати дефектний акт від 03.01.2020. Відповідачем об`єкт оренди не повертався та не передавався 03.01.2020. Отже, з 03.01.2020 до цього часу акт приймання-передачі майна з оренди відповідачем з урахуванням виявлених недоліків, вказаних у акті про виявлені недоліки орендованого майна від 03.01.2020 або з виправленими недоліками позивачу не передавався. Відповідач користувався орендованим майном та не повертав його з оренди. Факт користування відповідачем орендованим майном підтверджується визнанням відповідача обставин перебування його працівників в орендованому приміщенні після закінчення строку дії договору оренди, що також встановлено вироком Нововолинського міського суду Волинської області. Позивач не ухилявся від прийняття майна з оренди та вживав заходів щодо повернення майна з оренди шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі на дату фактичного передавання майна.

15.09.2020 представником відповідача подане заперечення на відповідь на відзив (вх.№26811/20), в якому останній вказує, що станом на 30.01.2020 орендоване майно перебувало в користуванні (оренді) ТОВ "Нововолинський м`ясокомбінат", що підтверджується відомостями, зазначеними у вироку Нововолинського міського суду Волинської області. Договір оренди не передбачає підстав чи умов, за яких позивач як орендодавець може відмовитися від прийняття об`єкта оренди. Крім того, аналіз ст.785 ЦК України свідчить про застосування відповідальності у вигляді стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати виключно за наявності затримки чи зволікання повернення речі з боку орендаря. Однак, відповідач не утримував об`єкт оренди у своєму володінні та не перешкоджав у доступі позивача до майна.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.07.2020р. відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.09.2020, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021, постановлено справу №914/1643/20 передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

07.06.2021 матеріали даної справи надійшли до Господарського суду Волинської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 справа передана на розгляд судді Слободян О.Г.

Ухвалою суду від 11.06.2021 суддею Слободян О.Г. прийнято справу №914/1643/20 до провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання 08.07.2021р.

22.06.2021р. від представника відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх.№01-57/3480/21), в яких представник просить суд врахувати фактичні обставини, встановлені у справі №903/451/20 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020р., залишеною без змін постановою Верховного суду від 21.04.2021р., а також висновок Верховного суду, викладений у постанові від 19.04.2021р. у справі 910/11131/19.

Ухвалою суду від 08.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021р.

02.08.2021р. позивач надіслав на адресу суду клопотання (вх.№01-83/170/21), в якому, посилаючись на п.5 ч.3 ст.2, ст.14 ГПК України, зазначив, що оскільки розгляд справи по суті фактично не відбувався та, керуючись принципом диспозитивності, просив залишити позов без розгляду.

Водночас, 03.08.2021р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просив, подане клопотання про залишення позову без розгляду, розглянути за його участю, із зазначенням дат, в які представник позивача не зможе з`явитися до суду.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відкладено розгляд справи на 02.09.2021.

31.08.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про залишення позову без розгляду (вх.№01-57/5034/21). Представник відповідача вказує, що ухвалою суду від 08.07.2021 закрито підготовче засідання; розгляд справи по суті розпочато з відкриттям судового засідання 03.08.2021. Клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем 02.08.2021. У клопотанні не вказано причин, через які позивач був позбавлений можливості подати таке клопотання у підготовчому засіданні та не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання. Також просив судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката покласти на позивача.

У судовому засіданні 02.09.2021 представник позивача просив залишити позов без розгляду.

Представник відповідача просив залишити без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України , розглянути справу по суті, а в позові відмовити повністю.

Згідно п.3 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, статтею 226 ГПК України передбачено право позивача до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.3 ст.169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Тобто, позивач має право подати таку заяву як до закінчення підготовчого провадження, так і після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті.

Якщо позивачем подано таку заяву у підготовчому провадженні, суд розглядає та вирішує цю заяву у підготовчому засіданні згідно п.10 ч.2 ст.182 ГПК України, та за результатами підготовчого засіданні постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п.1 ч.2 ст.185 ГПК України.

Якщо позивачем подано таку заяву після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті, ця заява розглядається у судовому засіданні для розгляду справи відповідно до ст.207 ГПК України.

У призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься (ч.1 ст.201 ГПК України).

З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ч.3 ст.201 ГПК України).

Згідно ч.1 ст.207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом (ч.2 ст. 207 ГПК України).

Оскільки, клопотання про залишення позову без розгляду подане позивачем після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті, та без зазначення поважних причин неподання такого клопотання у підготовчому провадженні, суд дійшов висновку про залишення клопотання без розгляду.

Протокольною ухвалою, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, судом залишено без розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.2 ст.216 ГПК України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Враховуючи закінчення строку розгляду даної справи, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті в даному судовому засіданні та відхилив усне клопотання позивача про оголошення у судовому засіданні перерви.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

11.07.2017 року між ТОВ СМП (орендодавець) ТОВ Ексім Фуд (орендар) укладено договір оренди №11/07/17 (т.1, а. с. 22-26).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 3.1, 3.4, 4.4 Договору відповідач зобов`язується передати позивачеві у строкове платне користування рухоме та нерухоме майно, перелік, кількість та характеристики якого вказані в Додатку №1 (додаток №1 долучено до матеріалів справи) до даного договору, що є його невід`ємною частиною, а позивач зобов`язується прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути об`єкт оренди відповідачеві відповідно до умов даного договору. Об`єкт оренди належить відповідачеві на праві приватної власності, що посвідчується витягами з реєстру права власності на нерухоме майно. Місцезнаходження майна: Волинська область, м.Нововолинськ, вул.Луцька, 3. Майно передається в оренду з метою організації забою та переробки свинини. Приймання-передача майна здійснюється сторонами або їх уповноваженими представниками протягом 3 календарних днів з моменту вступу в дію даного договору. Майно вважається переданим з моменту підписання акту приймання-передачі. Нарахування орендної плати починається з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі об`єкту оренди.

Відповідно до п.п. 7.1.5, 7.1.6, 7.1.8 орендар зобов`язаний, зокрема: утримувати майно у належному стані; забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню; обов`язково підтримувати майно в технічно-справному стані.

Відповідно до п. 12.1 Договору даний договір вступає в дію з 04.08.2017 та діє до 04..08.2018.

Договір підписаний сторонами та засвідчений їх печатками.

04.08.2017 року між сторонами підписано акт прийому-передачі, яким погоджено перелік майна, що передано ТОВ Ексім Фуд в оренду.

02.08.2018 року між ТОВ СМП та ТОВ Ексім Фуд підписано додаткову угоду до договору оренди від 11.07.2017, якою п. 12.1 договору викладено в наступній редакції: 12.1 Даний договір вступає в дію з 04 серпня 2017 року та діє до 31.12.2019.

Листом від 09.12.2019 №196 позивач (орендодавець) повідомив відповідача (орендаря) про те, що строк дії договору оренди встановлено до 31.12.2019 та продовжуватися не буде, відтак орендодавець просить орендаря керуючись п.п. 11.3, 7.1.13, 7.1.8, 7.1.9 договору до 31.12.2019 звільнити об`єкт оренди від сторонніх предметів та підготувати його до передачі орендодавцю.

В листі від 20.12.2019 №200 позивач (орендодавець) повідомив відповідача (орендаря) про те, що 09.12.2019 направлено лист про небажання продовжувати дію договору оренди від 11.07.2017, просив до 26.12.2019 направити представника для можливості проведення приймання-передачі майна з оренди. Також, в листі зазначив, що під час візуального огляду орендованого майна виявлено погіршення його стану в порівнянні з тим, який був на момент передачі його в оренду. Для уникнення непорозумінь та спірних моментів просив до 27.12.2019 узгодити кандидатуру будівельно-технічного експерта та оцінщика для визначення технічного стану орендованого майна.

У відповідь на зазначені листи, ТОВ Ексім Фуд (орендар) надіслав ТОВ СМП (орендодавцю) лист від 27.12.2019 №48 про те, що належно виконував свої зобов`язання за договором оренди, а також те, що у відповідності до п. 7.1.13 договору орендар має повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу, зазначив про своє зобов`язання усунути недоліки, що зафіксовані під час спільних оглядів орендованого майна та запропонував продовжити дію договору оренди №11/07/17.

Листом від 27.12.2019 №202 позивач (орендодавець) зазначив, що окрім переліку недоліків, які відповідач (орендар) погодився усунути для позитивного вирішення ситуації щодо продовження співпраці, вимагає в обов`язковому порядку провести інші зазначені в листі роботи. Також вказав про інші обставини для продовження договору оренди, зокрема, погодження орендної плати, погодження співвідношення оплати ремонтних робіт тощо .

В листі від 28.12.2019 №203 орендодавець повідомив орендаря про те, що відповідь надана в листі №48 від 27.12.2019 орендодавця в повній мірі не задовольняє, оскільки перелік недоліків, які готовий усунути орендар, є неповним. Відтак, оголошена раніше позиція щодо припинення співпраці залишається в силі. Просив до 30.12.2019 повідомити про час та дату передачі майна з оренди, а також вказати перелік представників, які візьмуть участь у відповідній процедурі.

Листом №65 від 31.12.2019 відповідач повідомив позивача про готовність майна до передачі 03.01.2020.

Згідно листа №68 від 02.01.2020, надісланого позивачу, відповідач зазначив, що 02.01.2020 товариство планує вивезти належні йому матеріальні цінності з об`єкта оренди.

02.01.2020 ТОВ Ексім Фуд було створено та затверджено склад робочої групи для участі у комісії із здачі орендованого майна згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017 у зв`язку із закінченням строку його дії.

03.01.2020 року представниками ТОВ СМП складено дефектний акт про виявлені недоліки орендованого майна згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017 з переліком таких недоліків. Вказаний дефектний акт зі сторони орендодавця підписаний комісією у складі 13 осіб із значенням прізвища та ініціалів; стороною орендаря акт не підписаний. В дефектному акті міститься запис: представники ТОВ Ексім Фуд з даним актом ознайомлені 03.01.2020р., від підпису відмовилися в присутності комісії та свідків.

ТОВ СМП листом від 04.01.2020 №204 надіслав на адресу ТОВ Ексім Фуд оригінал дефектного акту від 03.01.2020.

В листі від 04.01.2020 №51 ТОВ Ексім Фуд повідомило орендодавця, що висновки дефектного акту оцінюються підприємством критично та запропонувало узгодити повторний огляд орендованого майна для врегулювання існуючого конфлікту.

Листами від 15.01.2020 року №206, від 27.01.2020 року №209, від 28.01.2020 року №210, від 29.01.2020 року №211 ТОВ СМП повторно зверталось до ТОВ Ексім Фуд, зокрема, з проханням про: залучення будівельно-технічного експерта для визначення технічного стану орендованого майна та складання кошторису для його відновлення; приведення у відповідність майна до стану, не гіршого, ніж той в якому майно було передано в оренду; визначення дат усунення недоліків вказаних у дефектному акті.

28.05.2020 листом за №62 відповідач надіслав позивачу складений та підписаний ТОВ Ексім Фуд акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна, що датований 03.01.2020, з вимогою припинити нарахування орендної плати.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ СМП надіслав на адресу відповідача лист від 05.06.2020 №241, в якому зазначив, що готовий прийняти з оренди нерухоме майно, передане в тимчасове користування ТОВ Ексім Фуд з урахуванням особливостей майна, що вказаний в акті про виявлені недоліки орендованого майна від 03.01.2020 та запросив представників відповідача для спільного огляду майна для передачі 10.06.2020. Долучив підписаний акт прийому-передачі (повернення) орендованого майна, що датований 05.06.2020 у своїй редакції із зазначенням окрім переліку рухомого та нерухомого майна, що повертається, зауважень щодо стану такого майна.

У листах №62 від 28.05.2020 та № 63 від 12.06.2020 відповідач повторно просив позивача підписати Акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна від 03.01.2020 та вимагав припинити нарахування орендної плати.

Вважаючи, що об`єкт оренди не повернутий відповідачем, позивач на підставі ч.2 ст.785 ЦК України, за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 нарахував останньому 3376808,24грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017 за час прострочення (1688404,12грн. х 2) та звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 ст. 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктами 11.4, 11.5, 11.6, 11.7 договору оренди визначено порядок передачі спірного майна з оренди та значено, що при передачі об`єкта оренди складається акт приймання-передачі, в якому відображається його стан. Даний акт підписується уповноваженими представниками сторін. У випадку, якщо в процесі приймання об`єкта оренди будуть виявлені його недоліки, останні повинні бути відображені у акті приймання-передачі. Об`єкт оренди вважається переданим з моменту підписання акту приймання-передачі. У випадку, якщо об`єкт оренди перебуває у стані, який є гірше, ніж той стан, в якому об`єкт оренди перебував на момент передачі в оренду, орендар зобов`язаний до моменту повернення об`єкту оренди орендодавцеві відновити об`єкт оренди до стану не гіршого, ніж той в якому об`єкт оренди перебував на момент передачі в оренду з урахуванням нормального зносу.

Згідно ч.1 ст. 526 та ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, з наведених приписів чинного законодавства та умов договору оренди вбачається, що, у разі припинення договору, орендар наділений обов`язком повернути орендоване майно, а орендодавець зобов`язаний вчинити дії щодо прийняття такого майна. Наведені дії сторін оформляються відповідним документом (актом) та у разі виявлення пошкодження майна, такі недоліки відображаються у вказаному акті.

У дефектному акті від 03.01.2020 зазначено, що комісія у складі представників ТОВ Ексім Фуд та представників ТОВ СМП оглянула майно разом з відеофіксацією, що передане ТОВ СМП на ТОВ Ексім Фуд згідно договору оренди №11/07/17 від 11.07.2017, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Нововолинськ, вул. Луцька, 3.

Отже, 03.01.2020 сторони вчиняли дії з приймання-передачі об`єкта оренди зі складенням позивачем дефектного акту від 03.01.2020 року. Дефектний акт від 03.01.2020 свідчить про повернення відповідачем орендованого майна позивачу, а відсутність підпису орендаря в акті не свідчить про продовження між сторонами орендних відносин.

Аналогічних висновків дійшов Північно-західний апеляційний господарський суду у постанові від 23.11.2020 у справі №903/451/20.

Доводи позивача щодо неприйняття ним майна з оренди та посилання на останній абзац дефектного акту, в якому зазначено: "Враховуючи стан орендованого майна, значну кількість невідповідностей нормальному стану, що зазвичай застосовується до подібного виду майна, орендодавцем вказане майно не може бути прийнято до моменту відновлення об`єкту оренди до стану не гіршого, ніж той в якому об`єкт оренди перебував на момент передачі в оренду з урахуванням нормального зносу, господарський суд вважає необгрунтованими, оскільки ні положення чинного законодавства, ні умови укладеного між сторонами договору не наділяють орендодавця правом на відмову від прийняття майна з оренди з підстав повернення такого майна в неналежному та несправному стані.

Натомість, з умов пунктів 3.5, 8.4., 7.1.13 договору оренди вбачається, що ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкту оренди з моменту передачі в оренду і до моменту його повернення з оренди несе орендар; у випадку знищення, псування, погіршення властивостей об`єкта оренди з вини орендаря, він зобов`язаний, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання претензії, відшкодувати орендодавцеві вартість знищеного, зіпсованого майна та відшкодувати завдані збитки; у разі припинення даного договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, у стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) орендованого майна з вини орендаря.

З наведеного вбачається, що встановлення факту погіршення стану майна (його пошкодження), не звільняє орендодавця від обов`язку прийняти таке майно після закінчення договору оренди, натомість наділяє його правом стягнути збитки з орендаря за пошкодження майна.

Крім того, суд зазначає, що листи позивача - ТОВ СМП №204 від 04.01.2020 року, №206 від 15.01.2020 року, №209 від 27.01.2020 року, №210 від 28.01.2020 року, №211 від 29.01.2020 року, №217 від 18.02.2020 року, в яких йдеться, зокрема, про з`ясування обставин усунення недоліків пошкодженого майна, можливості залучення експерта для визначення оцінки стану пошкодженого майна, а також вказано, що позивач відмовився приймати об`єкт оренди у зв`язку з його незадовільним станом, не можуть бути належним та допустимим доказами на підтвердження фактичного користування відповідачем та не звільнення ним орендованого майна після 03.01.2020.

В листах відповідача - ТОВ Ексім Фуд №51 від 04.01.2020 року, №60 від 11.02.2020 року, №61 від 27.02.2020 року, №62 від 28.05.2020 року зазначено, що ним було звільнено об`єкт оренди 03.01.2020 року, а також висловлено заперечення щодо переліку недоліків майна, викладених в дефектному акті від 03.01.2020 року.

Відповідно до ч.2, ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктами 4.8, 11.2 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем по день фактичної здачі об`єкта оренди орендодавцю за актом приймання-передачі; якщо строк звільнення об`єкта оренди буде перевищувати 3 дні з моменту закінчення строку оренди орендодавець має право нарахувати та стягнути з орендаря орендну плату пропорційну фактичному строку використання об`єкта оренди.

Враховуючи викладене, припинення дії договору оренди 31.12.2019, а також факт повернення відповідачем орендованого майна позивачу 03.01.2020, суд дійшов висновку що позовна вимога про стягнення 3 376 808,24 грн. неустойки за прострочення повернення майна з оренди за Договором оренди № 11/07/17 від 11.07.2017 року за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 є безпідставною.

Зазначені обставини також встановлені постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 у справі № 903/451/20 за позовом ТОВЕКСІМ ФУД" до ТОВ СМП про визнання відсутнім права на стягнення орендної плати за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017.

Даною постановою встановлено повернення відповідачем орендованого майна позивачу 03.01.2020 та відсутність права ТОВ "СМП" як орендодавця на нарахування та стягнення з ТОВ Ексім фуд орендної плати за договором №11/07/17 від 11.07.2017 року починаючи з 01.01.2020 року.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до статті 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов 'язання. Тобто суду потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення Договору - якщо наймач не виконує обов 'язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення Договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач, як орендар, мав можливість передати орендоване майно, але умисно цього обов`язку не виконав, а отже відсутня вина (умисел чи необережність) відповідача, що також унеможливлює застосування неустойки, як форми майнової відповідальності за порушення орендних відносин в даному спорі.

При вирішенні даного спору, судом також враховано правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові повністю.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.09.2021.

Суддя О. Г. Слободян