ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2021 Справа № 905/1078/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая»

про: стягнення штрафу у розмірі 27775,00грн

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Головащенко Я.О. на підставі довіреності № 2519 від 20.05.21;

від відповідача: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

09.06.2021, через канцелярію суду Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 27775,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №52652534, що підтверджується комерційним актом №482004/28 від 21.01.2021, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.06.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом направлення до суду належним чином засвідченої копії Положення про Регіональну філію «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Ухвалою суду від 02.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1078/21; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 15.07.2021.

Ухвалою від 15.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 19.08.2021 року об 11:15 год.

Ухвалою суду від 19.08.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 02.09.2021 року о 11:00 год.

У судове засідання 02.09.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений шляхом направлення ухвали суду від 19.08.2021 на офіційну поштову адресу відповідача (м.Вугледар, Донецька область, 85670), яка міститься в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей, що містяться на офіційному сайті АТ «Укрпошта», за результатами відстеження поштового відправлення №733, копія ухвали суду від 19.08.2021 отримана представником відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, яке судом задовольняється.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, судом задоволене клопотання про розгляд справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача, неявка останнього не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

У судовому засіданні 02.09.2021 суд: заслухав вступне слово представника позивача, який зазначив, що вагони спірного поїзду були навантажені однорідним вантажем, тільки в одному вагоні було виявлено розбіжність фактичної маси вантажу від вказаної в перевізних документах в сторону зменшення, а отже є неможливим, що тільки в одному вагоні вказане зменшення виникло через природне зменшення вантажу внаслідок його властивостей, просить задовольнити позовні вимоги щодо стягнення штрафу в повному обсязі, дослідив докази у справі.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в обґрунтування заявлених вимог посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №52652534, що підтверджується комерційним актом №482004/28 від 21.01.2021.

Зокрема, на шляху прямування на попутній станції Покровськ Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» при зважуванні виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону зменшення, про що складено акти загальної форми №41271 від 20.01.2021 та №61 від 21.01.2021.

21.01.2021 на станції Покровськ Донецької залізниці на підставі актів загальної форми №61 від 21.01.2021, №41271 від 20.01.2021 проведено контрольне зважування вагону №61362034 на справних 150 т. статичних вагах станції, повірка 15.01.2021. В результаті чого встановлено, що в залізничній накладній №52652534 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» у вагоні №61362034 складає 66000 кг, а маса вантажу за результатами перевірки склала 65000 кг, що становить менше, ніж вказано відповідачем, на 1000 кг, у зв`язку з чим складено комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №52652534 у розмірі 27775,00грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: комерційного акту №482004/28, №482004/28/21 від 21.01.2021, залізничної накладної № 52652534 та інформації з перевізного документу по накладній № 52652534, актів загальної форми ГУ-23 № 41271 від 20.01.2021, № 61 від 21.01.2021, оперативних повідомлень №3064, № 3228, звіту про зважування від 21.01.2021, виписки з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах ф.ГУ-78, протоколу порівняння ТГНЛ з даними зважування поїзду на ТДВВ, технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки ст.Покровськ № 82, наказу №119/ДС від 14.01.2020, довіреностей №№ 2138, № 2519, 1533, Витягу з ЄДР.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду судові витрати зі сплати судового збору.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст.ст. 4, 42, 46, 162, 163, 164, 249 ГПК України, ст.ст. 6, 24, 118, 122 Статуту залізниць України, 5.5. розділу 4 Правил перевезення вантажів.

23.07.2021, шляхом надіслання поштового відправлення відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, адже виявлена позивачем розбіжність маси вантажу у спірному вагоні не перевищує встановлених п.27 Правил видачі вантажу норм недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезені, а саме 2% маси зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або вологому стані. Відповідач зазначив, що маса нетто вагону №61362034 за накладною складає 66000кг, а маса нетто при здійснені комісійного переважування становить 65000кг, у зв`язку з чим отже різниця складає 1000 кг, що менше 2% від норми ( 1320 кг), отже недостача вантажу не перевищує 2% норми природної недостачі (1320.00 кг) вантажу, а тому заявлені позовні щодо цього вагону є безпідставними.

Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що відповідно до інформації наданої відділом збуту у січні 2021 року згідно з договору поставки рядового вугілля №299/10 від 08.10.2020р. між ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та ПАТ «Львівська Вугільна Компанія» була відвантажена вугільна продукція марки Г (Г2) 0- 200 на адресу ПАТ «Львівська Вугільна Компанія». Приймання вантажу (вугілля марки Г) вагону № 61362034, відправленого за накладною №52652534, проводилось на умовах РСА (ст.Південнодонбаська), згідно з Інкотермс 2010 відповідно до п.3.3 договору №299/10 від 08.10.2020.

Підставність своїх заперечень відповідач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 13, 42, 46, 232-236, 263, 276 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження зазначених заперечень відповідач надав до суду довідку б/н від 23.07.2021, копії: поштового конверту зі скріншотом і-сторінки АТ «Укрпошта» про отримання ухвали про відкриття провадження у справі № 905/1078/21, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наказу №660 від 19.04.2021.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву заперечував, зокрема зазначивши, що надана відповідачем разом з відзивом довідка б/н від 23.07.2021 є внутрішнім документом, щодо прийняття кількості вугільної продукції відвантаженої на адресу ПАТ «Львівська вугільна компанія», і жодним чином не спростовує ту обставину, що відповідно до накладної №52652534 відправником вантажу є ДП «Шахта ім. М.С.Сургая». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графами 24, 26 накладних), завантаження проводилося вантажовідправником, про що є відмітки в перевізних документах. Посилання відповідача на п.27 Правил видачі вантажів, також жодним чином, на думку позивача, не спростовує факт невірного зазначення маси вантажу в вагоні №61362034 вантажовідправником в накладній №52652534. Крім того, позивач зазначив, що по накладній №52652534 перевозилось 6 вагонів з однаковим вантажем(один викреслений із накладної), у всіх з них по станції Покровськ проводилась перевірка маси вантажу на вагонних вагах, що підтверджується випискою з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах ф.ГУ-78 по станції Покровськ, звітом про зважування від 21.01.2021 та оперативним повідомленням №3228 (копії надані з позовною заявою). По результатам зважування у 5 вагонах вага вантажу відповідала вазі зазначеній в накладній №52652534, і лише в вагоні №61362034 вона виявилась на 1000 кг. меншою, а ніж зазначено в перевізному документі, при цьому ознак незбереження вантажу під час перевезення не має. Тому, на думку позивача, посилання відповідача на різницю ваги вантажу в вагоні №61362034 у зв`язку з нормою недостачі не підтверджується матеріалами справи і є припущеннями, оскільки в інших 5 вагонах з аналогічним вантажем маса при зважуванні по станції Покровськ відповідала зазначеній в накладній № 52652534.

Підставність своїх заперечень позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 42, 46, 166 Господарського процесуального кодексу України.

Виклад обставин справи, встановлених судом

У січні 2021 року зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці ДП «Шахта ім.М.С.Сургая» на підставі залізничної накладної №52652534 у вагоні №61634424 відправило вантаж - вугілля кам`яне марки г-газовий, вологість вантажу ПАТ «Львівська вугільна компанія» на станцію Родинська Донецької залізниці.

Під час оформлення залізничної накладної №52652534 у вагоні №61634424 вантажовідправником вказано маса вантажу - 66000кг. Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах (150 т), заводський №37536.

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №52652534 підтвердив своїм підписом представник відправника Новак Наталія Євгеніївна у розділі 55 відповідної накладної.

20.01.2021 на попутній станції Покровськ Донецької залізниці складено акт загальної форми №41271, відповідно до якого встановлена комерційна несправність (код - 9180002 - 0) підозра недостачі вантажу невідповідність маси вантажу, вказаної в перевізних документах (ТГНЛ) показанням ТДВВ. Відповідно до вказаного акту по прибутті потягу виявлено: при зважуванні на динамічних тензовагах виявилась невідповідність маси вантажу в вагоні меншу документу 2600 кг. При огляду системою відеонагляду та комерційному огляді з двох боків без підняття на вагон виявлено: в документі міститься відмітка «поверхню вантажу нижче рівня ботів вагона; вантаж промаркований поздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона» в наявності: поверхня вантажу нижче бортів на 10 см, нерівномірно укатана, частково засніжена, маркування під сніжним покровом не проглядається. Наявні технологічні скоси до торців і бортів вагона, наявні сліди ходження. Вагон бездвірний, люка закриті, течі вантажу та виїмок немає.

В подальшому на попутній станції Покровськ Донецької залізниці, на підставі акту загальної форми №41271 від 20.01.2021 складено акт загальної форми №61 від 21.01.2021, відповідно до якого була проведена перевірка маси вагона №61362034, яка склала 65000 кг, тара вагона з ПД 23400кг. Маса вантажу нетто за ПД 66000 кг. Фактична маса вантажу 65000кг, що менше документу на 1000 кг. Люка закриті, течі вантажу немає, подробиці ком.акті.

На станції Покровськ Донецької залізниці складений комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021, відповідно до розділу «Д» якого на підставі актів загальної форми ст.Покровськ №41271 від 20.01.2021, №61 від 21.01.2021, проведено контрольне зважування вагона №61362034, який прибув за накладною вказаною на лицьовій стороні акту, на справних 150т. статичних вагах станції (повірка 15.01.2021).

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, фактична маса брутто склала 88400 кг., тара з ПД 23400 кг. нетто б5000 кг., що менше, документа на 1000 кг, В документі зазначено: навантаження нижче бортів, вантаж промарковано поздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона. Фактично: поверхня вантажу нижче бортів 10см. нерівномірно, вкатано, частково засніжено, маркування під сніжним покровом не проглядається. Технологічні скоси до торців та бортів вагона сліди ходіння. Вагон бездвірний, люка закриті. Течі вантажу та виїмок немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає. Комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021 підписали: ДСЗ Ветошко Д.В., робітники станції Вакуленко Я.В., Руф Н.М.

На підтвердження повноважень підписантів позивачем наданий до суду наказ від 14.01.2020 №119/ДС «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ».

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №82, заводський №146 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ЗВВТ-ВВЭТ-150ДП), станції Покровськ Донецької залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 10.12.2009, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 15.01.2021.

Позивачем також надано витяг із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містять дані про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні та витяг із книги телеграм, що містить дані про оперативне повідомлення відповідача, позивачем подано до суду витяг з книги телеграм станції Покровськ за 21.01.2021.

Відповідно до звіту зважування від 21.01.2021 (сформовано о 02:42 год.) у вагоні №61362034 фактична маса вантажу складає 65000 кг.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу вантажовідправником.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Залізнична накладна №52652534 оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом встановлено, що завантаження вагону №61362034 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №52652534 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника Новак Наталія Євгеніївна у розділі 55 відповідної накладної.

Таким чином, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Таким чином, стаття 24 Статуту залізниць України передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Позивач скористався своїм правом на таку перевірку, разом з тим, стаття 52 Статуту залізниць України передбачає обов`язок для залізниці на перевірку таких відомостей у виключних випадках, які в ній визначені.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Актами загальної форми №41271 від 20.01.2021 та №61 від 21.01.2021, складеними на попутній станції Покровськ Донецької залізниці, встановлено факт розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону зменшення.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №52652534 у вагоні №61362034 на станції Покровськ Донецької залізниці складено комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021.

З матеріалів справи вбачається, що контрольне зважування вагону №61362034 на станції Покровськ Донецької залізниці проводилось на підставі актів загальної форми, складених на попутній станції Покровськ Донецької залізниці, якими встановлено невідповідність фактичної маси вантажу вказаній відправником у перевізних документах.

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, комісією у складі: робітників станції ОСОБА_1 , Вакуленко Я. В. та ДСЗ Ветошко Д.В. була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, нетто 66000 кг., тара вагона 23400кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150-т статичні ваги станцій повірені 15.01.2021 виявлено: фактична маса брутто склала 88400 кг., тара з ПД 23400 кг. нетто б5000 кг., що менше, документа на 1000 кг, В документі зазначено: навантаження нижче бортів, вантаж промарковано поздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона. Фактично: поверхня вантажу нижче бортів 10см. нерівномірно, вкатано, частково засніжено, маркування під сніжним покровом не проглядається. Технологічні скоси до торців та бортів вагона, сліди ходіння. Вагон бездвірний, люка закриті. Течі вантажу та виїмок немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

На станції Покровськ Донецької залізниці визначення маси вантажу за залізничною накладною №52652534 у вагоні №61362034 здійснено шляхом зважування на 150т. вагонних вагах, станції Покровськ Донецької залізниці, остання державна повірка яких здійснена 15.01.2021 згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №82.

Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» визначило вагу вантажу у вагоні №61362034 за накладною №52652534 на вагонних вагах (150 т), заводський №37536.

Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на 150 т вагах), як і залізниця.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/15, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

З тексту комерційного акту вбачається, що «Зав. вантажним двором на станції Покровськ по штату немає». Цей факт підтвердили своїми підписами особи, які підписали відповідний акт. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021 склали та підписали: ДСЗ Ветошко Д.В., робітники станції Вакуленко Я.В., Руф Н.М.

Щодо повноважень осіб, які підписали комерційний акт, суд зазначає наступне: ДСЗ (начальник станції) Ветошко Д.В. є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Крім того, зі змісту розділу «Д» спірного комерційного акту, книги обліку контрольних зважувань вбачається, що саме комерційний агент Руф Н.М. проводив зважування маси вантажу у вагоні №61362034, а отже він є особою яка має право підписувати комерційний акт як працівник станції, який особисто здійснював перевірку в силу положень п.10 Правил складання актів.

Також, повноваження робітників станції Вакуленко Я.В., Руф Н.М. на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом від 14.01.2020 №119/ДС «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ», відповідно до якого, зокрема, інженер станції Покровськ Вакуленко Я.В. та агент комерційний Руф Н.М. станції Покровськ призначені відповідальними особами, які мають право підпису в комерційних актах складених на станції Пологи згідно ст.129 Статуту Залізниць України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає комерційний акт №482004/28 від 21.01.2021 складеним та підписаним позивачем з додержанням вимоги трьох підписів особами, повноваження яких підтверджені матеріалами справи, суд вважає його таким, що за своєю формою та змістом відповідає п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та положенням Статуту залізниць України (ст. 129 Статуту), внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві, що виявлена різниця складає 1000кг, що менше 2% від норми природної втрати вантажу і граничного розходження у визначенні маси нетто вологого вантажу, що складає від 66000кг 1320 кг, тому нарахування штрафу є безпідставним, суд зазначає наступне.

Статтею 52 Статуту залізниць України передбачено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно положень пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Пунктом 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р., встановлено, що у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що визначення різниці маси вантажу визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, з врахуванням норм природної втрати вантажу здійснюється за наслідками доставки вантажу вантажоотримувачу на станції призначення в момент його видачі останньому та має на меті встановлення наявності ознак незбереження вантажу під час доставки (недостачі).

Тоді як, виходячи з фактичних обставин справи, факт наявності невірно зазначеної маси вантажу: невідповідність фактичної маси вантажу масі вказаній в перевізних документах в сторону зменшення у розмірі 1000 кг виявися під час слідування вагону на проміжній станції Покровськ.

Державне підприємство «Шахта ім.М.С.Сургая» у відзиві не наводить обґрунтування підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 27 Правил видачі вантажів та не зазначає, яким чином слід вираховувати таку втрату внаслідок того, що переважування здійснювалось на шляху перевезення.

Згідно Додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів відправником до п.20 залізничної накладної вноситься найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді).

Як вбачається з п.20 накладної №52652534 вантажовідправник зазначив найменування вантажу - вугілля кам`яне марки г-газовий, вологість вантажу.

Пункт 1.1 Правил оформлення перевізних документів передбачає, що у разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 , зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Як виходить з зворотнього боку вказаної накладної, де вказана така відомость, здійснювалось групове відправлення вагонів у кількості 6 шт, у тому числі й спірного. Один вагон викреслено з відомості, що підтверджує позивач у відповіді на відзив.

Отже, відомості щодо найменування вантажу, його вид та факт того, що вантаж є вологим стосується всього обсягу вантажу, що був відправлений вантажовідправником у 6 вагонах, іншого у п.20 накладної не зазначено.

Перевезення вантажу здійснювалось у групі вагонів здійснювалось у однакових умовах.

Згідно наявних в матеріалах справи копій Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, виписки з ф.ГУ-78 по станції Покровськ, звіту про зважування від 21.01.2021 та оперативного повідомлення №3228 на станції Покровськ здійснена перевірка маси вантажу у всіх означених вагонах.

За результатами зважування не було виявлено невідповідностей фактичної маси вантажу зазначеній у перевізних документах у 5-ти вагонах відправки, така невідповідність в сторону зменшення виявлена виключно у вагоні №61362034.

Враховуючи, що вагони завантажені однорідним вантажем, суд дійшов висновку відсутність доказів на підтвердження природної втрати внаслідок властивостей вантажу зменшуватися при перевезенні тільки у вагоні №61362034. У разі такої природної втрати, вона повинна бути наявна і в інших вагонах даної відправки. Доказів на підтвердження того, що вантаж був різним за своїми властивостями матеріали справи не містять.

Крім того, з комерційного акту вбачається, що вантаж під час переважування у вагоні №61362034 був частково засніжено, що опосередковано свідчить про неможливість зміни вологості вантажу в бік зменшення.

Окремо суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів ознак незбереження вантажу під час перевезення з боку залізниці.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шабельник проти України» (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1998 та у справі «Тейшейра ді Кастру проти Португалії» від 09.06.1998).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Таким чином, з огляду на недоведеність переконливості наявності обставини природної втрати вантажу з наведених вище підстав, суд дійшов висновку, що позивачем неправильно вказано масу вантажу у вагоні №61362034 в перевізних документах.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №61362034 відповідно до залізничної накладної №52652534 складає 5555,00грн.

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 27775,00грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, заявлений позивачем, суд встановив, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 27775,00грн за накладною №52652534 є правомірними.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 27775,00грн - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» (адреса місцезнаходження: 85670, Донецька обл., місто Вугледар; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: 84400, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ) штраф у розмірі 27775,00грн, судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 02.09.2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова