ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1697/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1697/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амо-К», с. Маківка Рокитнянського району Київської області

про стягнення 260 152,56 грн.

Представники:

від позивача: Янчук О.В., директор, витяг з ЄДР;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амо-К» (надалі-відповідач) про стягнення 260 152,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № СК201020 від 20.10.2020, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 239 395,00 грн., з огляду на наявність якої нараховані 10 055,47 грн. пені, 3 336,00 грн. 3 % річних та 7 366,09 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.06.2021 відкрито провадження у справі № 911/1697/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 30.07.2021.

Ухвалою суду від 30.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1697/21, справу призначено до розгляду по суті на 27.08.2021.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача жодного разу в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надіслав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу щодо ухвал суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амо-К» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № СК201020, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1 договору).

Асортимент, характеристики, кількість кожної конкретної партії товару, погоджуються у відповідних заявках та визначаються сторонами у видаткових накладних (товарно-транспортних або видаткових), що виставляються на кожну окрему партію товару (п. 2.1 договору).

При передачі товару постачальник зобов`язаний передати всю необхідну документацію на товар, зокрема, сертифікат якості, податкову накладну, видаткову накладну або товарно-транспортну накладну (п. 3.6 договору).

Покупець набуває право власності на товар і несе всі ризики знищення й ушкодження товару, а також всі витрати по товару з моменту передачі товару, що підтверджується підписаними сторонами видатковими або товарно-транспортними накладними (п. 3.7 договору).

Пунктом 4.3 договору визначено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки партії товару.

Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за якістю - відповідно до сертифікату якості; за кількістю - відповідно до даних, зазначених у товарно-транспортних або видаткових накладних (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 6.21 договору за порушення умов оплати товару, визначених у п. 4.3 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від вартості неоплаченого товару.

Умовами п.п. 9.1, 9.2 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором. У випадку, якщо за 10 робочих днів до закінчення строку дії даного договору, жодна із сторін не виявить бажання його розірвати, даний договір вважається пролонгованим (продовженим) на наступний рік на тих самих умовах.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача, а також скріплений відбитками печаток вказаних осіб.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

Так, позивачем на виконання умов Договору № СК201020 від 20.10.2020, на підставі видаткових накладних № 233 від 19.11.2020 на суму 84 700,00 грн., № 237 від 27.11.2020 на суму 12 700,00 грн., № 37 від 09.02.2021 на суму 172 025,00 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, було поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 269 425,00 грн. Відповідні видаткові накладні скріплені підписами та печатками повноважних представників сторін.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Однак, як стверджує позивач в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість отриманого товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 30 030,00 грн., вартість товару в сумі 239 395,00 грн. у строки, визначені договором, залишена відповідачем не сплаченою, що стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амо-К» із відповідним позовом за захистом свого порушено права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписання покупцем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фіксують факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів оплати отриманого товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № СК201020 від 20.10.2020 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 239 395,00 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати відповідачем отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 055,47 грн. пені, нарахованої від сум заборгованості по кожній накладній окремо.

Відповідно до п. 6.21 договору за порушення умов оплати товару, визначених у п. 4.3 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від вартості неоплаченого товару.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Позивачем невірно визначено період нарахування пені, оскільки позивач помилково вважав, що відповідач повинен здійснити оплату за товар протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару, а відповідно до п. 4.3 Договору поставки, копію якого додано позивачем до позовної заяви, відповідач повинен здійснити оплату отриманого товару протягом 60 календарних днів з дати поставки товару.

Судом здійснено розрахунок пені за належний період та встановлено, що за вірним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 7 491,65 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, також просить суд стягнути з відповідача 7 366,09 грн. інфляційних втрат та 3 336,00 грн. 3 % річних, розрахованих від сум заборгованості за кожною видатковою накладною окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за належний період, встановив, що за вірним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні нарахування в сумі 6 676,90 грн. та 3 % річних в сумі 1 586,93 грн., які і підлягають задоволенню судом.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки, надані позивачем, суд задовольняє позов частково.

У зв`язку із задоволенням позову частково, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно задоволених вимог.

Що стосується заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (ч. 1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 3, 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч. 4 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

Суд зазначає, що відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Положеннями частини 4 цієї ж статті встановлено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Наразі, як встановлено судом, 20.08.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 19785/21), підписане Янчуком О.В. без зазначення в якості кого підписане клопотання - адвоката Янчука О.В. або директора Янчука О.В. (самопредставництво), яким залучено до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги б/н від 17.03.2021, укладений між Янчук Олександром Вадимовичем, як адвокатом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм», як клієнтом, Додаткова угода № 1 від 01.06.2021, платіжне доручення № 108 від 17.08.2021 на суму 26 152,00 грн., Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Янчук Олександра Вадимовича.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження здійснення Янчуком Олександром Вадимовичем захисту та представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» саме в статусі адвоката.

Присутнім в судових засідань 30.07.2021 та 27.08.2021 представником ТОВ «Глобал Корм» Янчуком О.В. було підтверджено та не заперечувалось, що останній представляє інтереси позивача в статусі саме директора товариства.

Наявні в матеріалах справи копії документів, додані до позовної заяви, завірені Янчуком О.В., як директором, як і сама позовна заява підписана директором ТОВ «Глобал Корм» Янчуком О.В.

Тобто, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження перебування Янчука О.В. в статусі адвоката відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм».

Поміж іншого, судом встановлено, що в порушення норм процесуального права, з метою визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та розподілу судових витрат представником не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Янчуком О.В. в статусі адвоката та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи наведене у суду відсутні підстави покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Амо-К» витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амо-К» (09621, Київська область, Рокитнянський район, с. Маківка, вул. Білоцерківська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 29, ) 239 395 (двісті тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. заборгованості, 7 491 (сім тисяч чотириста дев`яносто одну) грн. 65 коп. пені, 1 586 (одну тисячу п`ятсот вісімдесят шість) грн. 93 коп. 3 % річних, 6 676 (шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 90 коп. інфляційних нарахувань та 3 827 (три тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 26 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 08.09.2021.

Суддя О.О. Христенко