ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2274/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд"
про та за зустрічним позовом до про стягнення коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон" визнання недійсним договору
за участю :

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) Каратєєва В.І., на підставі витягу з ЄДР.

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - Дергачов В.С., на підставі ордеру від 15.06.2021 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" про стягнення заборгованості в розмірі 75 000, 00 грн., пені в розмірі 4 908, 00 грн., штрафу в розмірі 31 000, 00 грн., інфляційних втрат в розмірі 8 140, 00 грн. та 25 % річних в розмірі 19 413, 19 грн. за договором поставки № 01072020 від 02.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 18.06.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" надав зустрічний позов (вх. № 14493), в якому просить суд визнати договір поставки № 01072020 від 02.07.2020 року недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року зустріну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків зустрічного позову - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали суду.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.06.2021 року представник ТОВ "Компанія "Прайд" надав заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 150471).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2021 року прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Прайд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон" про визнання договору поставки № 01072020 від 02.07.2020 року недійсним. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Здійснено перехід до розгляду справи №922/2274/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "12" липня 2021 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2021 року підготовче засідання було відкладено на 04.08.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 11.08.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.08.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні було оголошено перерву до 06.09.2021 року.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним) в судовому засіданні 06.09.2021 року первісні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним) в судовому засіданні 06.09.2021 року проти первісного позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Підтримав зустрічну позовну заяву та просив суд визнати недійним договір поставки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

02.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харграніт» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Прайд» (відповідач за первісним позовом) було укладено договір поставки № 01072020, у відповідності до умов якого первісний кредитор зобов`язується по заявках (замовленнях) відповідача в строки, обумовлені договором, поставляти і передавати у власність відповідачу щебенево-шлакові матеріали (товар), а відповідач зобов`язується приймати цей товар і своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.3 вищезазначеного договору, загальна вартість товару, продаж якого здійснюється на умовах цього договору, визначається на підставі усіх оформлених і підписаних повноважними представниками сторін накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, первісним кредитором було поставлено відповідачу за первісним позовом товар на загальну суму 161007,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 01 від 02.07.2020 року (а.с. 15).

В свою чергу відповідач за первісним позовом не в повному обсязі здійснив оплату поставленого первісним кредитором товару, а здійснив часткове погашення в сумі 86007,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку.

Таким чином, з урахуванням проплат, здійснених відповідачем за первісним позовом, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 75000,00 грн., розмір якої також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 15.03.2021 року, який підписаний обома сторонами (а.с. 25).

15.03.2021 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранітрегіон» (позивач за первісним позовом) було укладено договір про відступлення права вимоги № 15032021Д, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає позивачу за первісним позовом право вимоги за договором № 01072020 від 02.07.2020 року, укладеному між первісним кредитором та відповідачем за первісним позовом, в обсягах і на умовах, встановлених договором між первісним кредитором і відповідачем за первісним позовом.

Відповідно до п.1.2 договору про відступлення права вимоги за цим договором у позивача за первісним позовом створюється зобов`язання перед позивачем за первісним позовом у сумі 75000,00 грн., які позивач зобов`язується погасити після сплати боржником заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.2 договору про відступлення права вимоги первісний кредитор зобов`язаний повідомити відповідача за первісним позовом про перехід прав первісного кредитора до позивача за первісним позовом та оформити належним чином всі пов`язані з цим документи протягом 15 робочих днів з моменту підписання договору.

Позивачем за первісним позовом було надано поштове повідомлення про вручення відповідачу за первісним позовом 31.03.2021 року повідомлення про заміну кредитора (а.с. 29).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2021 року позивачем за первісним позовом було направлено відповідачу за первісним позовом повідомлення-вимогу № 12 про сплату заборгованості в розмірі 75000,00 грн.

В свою чергу відповідач за первісним позовом зобов`язання щодо здійснення оплати у розмірі 75000,00 грн. не здійснив, що стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду з відповідним позовом.

Відповідач за первісним позовом проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір поставки, на підставі якого позивач за первісним позовом заявляє до стягнення кошти, було підписано не уповноваженою особою, а також видаткова накладна складена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач за первісним позовом посилається на те, що позивачем за первісним позовом не було надано товарно-транспортну накладну, що підтверджувало б фактичну поставку товару.

Також відповідач за первісним позовом було заявлено зустрічний позов про визнання недійсним договору поставки № 01072020 від 02.07.2020 року з підстав того, що його підписано не уповноваженою особою з боку ТОВ «Компанія «Прайд», а також останній вказує на те, що п. 8.1 договору поставки, зазначений договір набирає чинності з моменту його підписання (02.07.2020) та діє до 31.12.2019 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсним договору поставки, суд зазначає наступне.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, ТОВ «Компанія «Прайд» просить суд визнати недійсним договір поставки № 01072020 від 02.07.2020 року, укладений між ТОВ «Харграніт» та ТОВ «Компанія «Прайд».

Підставою для визнання недійсним вищезазначеного договору ТОВ «Компанія «Прайд» вказує на те, що вказаний договір підписаний з боку ТОВ «Компанія «Прайд» Тихонченко Р.С., в той час, як станом на момент підписання договору, директором ТОВ «Компанія «Прайд» був Луценко Р.В. Крім того відповідач за зустрічним позовом вказує на те, що спірний договір було підписано 02.07.2020 року та строк його дії визначено до 31.12.2019 року, тобто строк початку дії договору завершився ще до підписання даного договору.

В даному випадку, відповідачем за зустрічним позовом, ТОВ «Компанія «Прайд» визначено відповідачем за зустрічним позовом ТОВ «Гранітрегіон», який не є стороною оскаржуваного правочину.

За змістом ст.48 Господарського процесуального кодексу України, належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача (співвідповідача) у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який має право подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

В даному випадку, належним відповідачем за зустрічним позовом має виступати ТОВ «Харграніт», як сторона оскаржуваного правочину, а не ТОВ «Гранітрегіон», як визначено позивачем за зустрічним позовом.

Отже, ТОВ «Гранітрегіон» в даному випадку є неналежним відповідачем за зустрічним позовом.

Заяви про заміну неналежного відповідача, від позивача за зустрічним позовом не надходило, в той час, як суд не вправі самостійно здійснювати заміну неналежного відповідача, оскільки з урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем за зустрічним позовом заявлено вимоги до неналежного відповідача - ТОВ «Гранітрегіон» та не подано заяву про заміну неналежного відповідача, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову, у зв`язку з наведеною підставою.

Щодо первісних позовних вимог про стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 655 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно ч.1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч.1,ч.2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявна копія договору поставки № 01072020 від 02.07.2020 року та видаткова накладна № 01 від 02.07.2020 року про поставку товару відповідачу за первісним позовом на суму 161007,00 грн.

Вищезазначений договір та видаткова накладна підписані з обох сторін та містять печатки підприємств.

Також матеріали справи містять товарно-транспортну накладну та податкову накладну.

Щодо заперечень відповідача за первісним позовом щодо підписання договору поставки з боку ТОВ «Компанія «Прайд» не уповноваженою особою, а саме директором у якого станом на момент підписання договору припинились повноваження, суд зазначає наступне.

По-перше, в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним договору поставки та договору про відступлення права вимоги.

По-друге, договір поставки, як і видаткова накладна, містить печатку ТОВ «Компанія «Прайд».

ТОВ «Компанія «Прайд» в свою чергу не надано доказів втрати, викрадення чи підробки печатки підприємства та подання відповідної заяви до правоохоронних органів.

Водночас, відповідно до позиції Верховного Суду викладеної в постанові №918/780/18 від 23.07.2019р. печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. В цій справі суд прийшов до висновку, що зважаючи на те, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, відсутні підстави вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі особи.

В свою чергу суд приймає до уваги те, що відповідачем за первісним позовом частково здійснювались оплати за поставку.

Так в матеріалах справи наявна виписка з банківського рахунку, з якої вбачається, що відповідачем за первісним позовом були здійснені оплати з призначенням платежу «згідно договору № 01072020 від 02.07.2020 року».

Також суд зауважує, що в матеріалах справи також наявна копія акту звірки взаєморозрахунків, який також підписаний з обох сторін та скріплений печатками.

Крім того, позивачем було надано копію виписки з банківського рахунку за 10.06.2021 року, відповідно до якої 10.06.2021 року відповідачем за первісним позовом було здійснено оплату у розмірі 10000,00 грн. з призначенням платежу сплата згідно договору про відступлення права вимоги № 15032021 від 15.03.2021 (а.с. 106).

Отже, вищезазначені дії свідчать про те, що відповідач за первісним позовом, здійснюючи оплати та зазначаючи у призначеннях платежу договір поставки та договір про відступлення права вимоги фактично визнали отримання товару та наявність заборгованості саме за вказаними договорами.

Щодо посилань відповідача за первісним позовом на те, що позивачем за первісним позовом не було надано доказів фактичного перевезення товару, суд зазначає наступне.

В даному випадку, позивачем за первісним позовом було надано товарно-транспорту накладну, відповідно до якої ТОВ «Діорит» було здійснено перевезення вантажу, власником якого є ТОВ «Харграніт» для ТОВ «Компанія «Прайд», а також зареєстровано податку накладну, яка також наявна в матеріалах справи.

Таким чином, твердження відповідача за первісним позовом щодо відсутності доказів перевезення товару є безпідставними.

Щодо посилань відповідача за первісним позовом на те, що договір завершився ще до його підписання, а саме 31.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 8.1 договору поставки від 02.07.2020 року, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але в любому випадку до повного виконання сторонами прийнятих зобов`язань, включаючи взаєморозрахунки.

Обставини щодо виконання договору, зокрема підписання видаткової накладної від 02.07.202о року з боку відповідача та проставлення печатки підприємства свідчать про прийняття вказаного договору до виконання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідні дати строку дії договору є опискою.

Отже в даному випадку, на підставі видаткової накладної № 1 від 02.07.2020 року відповідачу за первісним позовом було поставлено товар на суму 161007,00 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи виписок з банківського рахунку, відповідачем за первісним позовом було здійснено часткові оплати в сумі 86007,00 грн. у період з липня 2020 року по грудень 2020 року.

Крім того, позивачем за первісним позовом в ході розгляду справи, було надано банківську виписку, відповідно до якої 10.06.2021 року відповідачем за первісним позовом було здійснено оплату у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що часткову оплату у розмірі 10000,00 грн. було здійснено відповідачем за первісним позовом вже після подачі позову, а саме 10.06.2021 року, суд дійшов висновку про закриття провадження у цій частині на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 65000,00 грн. заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 15.03.2021 року у розмірі 65000,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 4908,00 грн. пені та 31000,00 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.2 договору поставки, при порушенні покупцем термінів оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, і, крім того:

- При прострочення оплати товару тривалістю понад 30 (тридцять) календарних днів покупець зобов`язаний сплатити постачальникові штраф у розмірі 10% від неоплаченої у вставлений термін вартості товару.

- При прострочення оплати товару тривалістю понад 60 (шістдесят) календарних днів покупець зобов`язаний сплатити постачальникові штраф у розмірі 20% від неоплаченої у вставлений термін вартості товару.

Враховуючи те, що п.1.1 договору про відступлення права вимоги № 15032021Д, до позивача за первісним позовом перейшло право вимоги до відповідача за первісним позовом в обсягах і на умовах, встановлених договором поставки, в даному випадку, до позивача за первісним позовом перейшло право вимоги на нарахування штрафних санкцій за порушення відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань щодо оплати за товар.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем за первісним позовом, з урахуванням вимог діючого законодавства, судом встановлено, що за період з 16.04.2021 року по 09.06.2021 року невірно нарахована сума пені у розмірі 1722,00 грн.

Здійснивши перерахунок суми пені за допомогою системи «Ліга», судом встановлено, що сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача за первісним позовом за період з 16.04.2021 року по 09.06.2021 року складає 1469,18 грн.

За інші періоди розрахунок пені є вірним.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем за первісним позовом обґрунтовано нараховано відповідачу за первісним позовом пеню в частині 4655,18 грн., у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо її задоволення.

В частині стягнення пені в сумі 252,82 грн. суд відмовляє в її задоволенні, у зв`язку з безпідставністю нарахування.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 31000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається із розрахунку позивача за первісним позовом, останнім нараховано відповідачу до сплати штраф у розмірі 11000,00 грн. за порушення строків оплати на 30 календарних днів та штраф у розмірі 20000,00 грн. за порушення строків оплати на 60 календарних днів.

Однак стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 60 календарних днів є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки, відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання за договором на строк понад 60 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов`язання на строк понад 30 календарних днів.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 60 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 910/12876/19 від 01.06.2021 року.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що відповідачем було порушено строк оплати більше ніж на 60 днів, суд вважає за можливе стягнути з останнього штраф у розмірі 20000,00 грн., який становить 20% від неоплаченої у вставлений термін вартості товару.

В частині стягнення штрафу у розмірі 11000,00 грн., суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки нарахування двох штрафів за одне і те саме правопорушення, в даному випадку порушення строків оплати за договором, не відповідає положенням ст. 61 Конституції України.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 8140,00 грн. інфляційних втрат та 19413,19 грн. 25% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3 договору поставки, при порушення покупцем термінів оплати товару постачальник має право стягнути з покупця суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь період прострочення 25 відсотків річних від простроченої суми за користування грошовими коштами.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 25% річних, здійснений позивачем за первісним позовом, судом вставлено, що за період з 18.07.2020 року по 09.06.2021 року сума 25% річних у розмірі 16979,17 грн. є невірною.

Здійснивши перерахунок суми 25% річних за допомогою системи «Ліга» за період з 18.07.2020 року по 09.06.2021 року сума 25% річних складає 16723,28 грн.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем за первісним позовом виконання основного грошового зобов`язання, вимога про стягнення 25% річних в сумі 19157,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 8140,00 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 255,89 грн. 25% річних суд відмовляє в задоволенні первісного позову, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір за первісним позовом покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача за первісним позовом підлягає до стягнення 2081,32 грн. Судовий збір за подання зустрічного позову залишається за ТОВ "Компанія "Прайд".

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 231, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, б. 174, оф. 208, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон" (61052, м. Харків, пров. Мало-Панасівський, 4/7, ) 65000,00 грн. основного боргу, 4655,18 грн. пені, 20000,00 грн. штрафу, 19157,30 грн. 25% річних, 8140,00 грн. інфляційних втрат та 2081,32 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі № 922/2274/21 за первісним позовом в частині стягнення 10000,00 грн. основного боргу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В іншій частині первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон про визнання недійсним договору відмовити.

Судовий збір за подання зустрічного позову залишається за ТОВ "Компанія "Прайд".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічними) Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранітрегіон" (61052, м. Харків, пров. Мало-Панасівський, 4/7, );

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, б. 174, оф. 208, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "10" вересня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля