ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2960/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНАМЕКС"
про стягнення збитків
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 до господарського суду звернулось Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України" (надалі - позивач) та просило:

1. Прийняти позовну заяву та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНАМЕКС" (61105 Харківська обл,, м.Харків, вул.Киргизька, будинок 15) на користь Акціонерного товариства "Нафтогаз України (01601 м.Київ, вул.Б.Хмельницького,6, ) збитки у розмірі 20120,43 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНАМЕКС" (61105 Харківська обл,, м. Харків, вул. Киргизька, будинок 15) на користь Акціонерного товариства "Нафтогаз України (01601 м. Київ, вул.Б.Хмельницького,6, ) судові витрати, а саме 2270,00 грн. сплаченого судового збору та інші витрати, пов*язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 004/19-ПР купівлі-продажу природного газу, а саме п. 3.13 договору.

Ухвалою від 27.07.2021 р. було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

12.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 18846).

19.08.2021 позивачем було надано до суду відповідь на відзив (вх. 19514).

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінамекс» (далі - Відповідач) 28.12.2018 укладено договір № 004/19-ПР купівлі-продажу природного газу (далі - Договір). На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 2 344 879,66 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до Додаткової угоди № 4, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з 01.03.2019 року. Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне. Пунктом 3.13 Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період. Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vn) х Ц х К,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином.

Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків,

Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп. 8) п.6.2 Договору, Відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків , що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі. Якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019, узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 75,00000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 51,10800 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 23,89200 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 27.05.2019 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1572-19 із врахуванням листа від 20.11.19 № 26/9-3739-19, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 6 491,28 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором, згідно розрахунку.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 30,00000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 32,12500 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 2,12500 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 12.03.2020 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 23/2- 136-20, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 7 947,08 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором, згідно розрахунку.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 20,74000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 31.05.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 22,10300 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в травні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 1,36300 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 12.03.2020 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих. № 23/2-135-20, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 5 682,07 грн. за різницю між замовленим в травні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в травні 2019 природного газу за Договором, згідно розрахунку.

Загальний розмір збитків, завданих Позивачу неналежним виконанням Відповідачем п. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 20 120,43 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував, що не всі понесені Позивачем витрати можуть бути кваліфіковані як збитки. Зважаючи на те, що Позивачем у своєму позові фактично заявлена вимога, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, без жодного обґрунтування віднесення таких втрат до одного із різновидів збитків (реальних збитків або упущеної вигоди (ст. 22 ЦКУ та ч.2ст. 224ГКУ), а також без чіткого визначення складу збитків (як того вимагає ст. 225 ГК України), що підлягають відшкодуванню за змістом наведених положень норм матеріального права, то, на думку відповідача, правильною кваліфікацією вимог Позивача буде вважатися - «вимога про стягнення штрафу як неустойки, у розумінні ч. 2 ст. 549 ГК України». У зв`язку з чим відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу спеціального строку позовної давності по стягненню неустойки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, доводам і запереченням сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне. Пунктом 3.13 Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору.

Вказані пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019, узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), такі умови були узгоджені сторонами при підписанні додаткової угоди до договору, а тому є обов`язковими для сторін.

Так відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 75,00000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 51,10800 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 23,89200 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 27.05.2019 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-1572-19 із врахуванням листа від 20.11.19 № 26/9-3739-19, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 6 491,28 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 30,00000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 32,12500 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 2,12500 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 12.03.2020 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих.№ 23/2- 136-20, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 7 947,08 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 20,74000 тис.куб.м. Актом приймання-передачі від 31.05.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 22,10300 тис.куб.м. Таким чином, Відповідач в травні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 1,36300 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору. 12.03.2020 Позивачем на адресу Відповідача відправлено Акт-претензію за вих. № 23/2-135-20, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 5 682,07 грн. за різницю між замовленим в травні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в травні 2019 природного газу за Договором, згідно розрахунку.

Загальний розмір збитків, завданих Позивачу неналежним виконанням Відповідачем п. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил, складає 20 120,43 грн.

Перевіркою розрахунку збитків судом встановлено, що він є правильним та відповідає умовам пунктів 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, у зв`язку з чим, вимога щодо стягнення збитків у розмірі 20 120,43 грн є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

В пункті 9.3 (в редакції додаткової угоди № 8 від 30.05.19) Договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2018 № 004/19-ПР сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить 5 років.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності за вимогами позивача, оскільки такі вимоги пред`явлені в межах обумовленого сторонами строку позовної давності.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНАМЕКС" (Україна, 61105, Харківська обл., місто Харків, ВУЛ.КИРГИЗЬКА, будинок 15, ідентифікаційний код особи 32564792) на користь Акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (Україна, 01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ідентифікаційний код особи 20077720) збитки в розмірі 20 120,43 грн та 2 270,00 грн судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "13" вересня 2021 р.

Суддя Л.С. Лаврова