ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Справа №902/129/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Миханюк М.В.,

суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: Нечитайло Т.В. (довіреність від 12.10.20);

відповідача - Цюпик О.В. (ордер №044413 від 22.01.2021);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року, суддя Яремчук Ю.О., м. Вінниця, повний текст складено 06 травня 2021 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"

про стягнення 3 652 295,92 грн.

Судом роз`яснено представникам сторін права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" про стягнення 3 652 295,92 грн., з яких 666 767,92 грн. - пені, 995 176,00 грн. - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 1 990 352,00 грн. - 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення.

26 квітня 2021 року, рішенням Господарського суду Вінницької області даний позов було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача зменшені на 50% пеню і штрафи в сумі: 333 383,96 грн. - пені, 497 588,00 грн. - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 995 176,00 грн. - 20% додаткового штрафу затримки поставки товару понад 30 днів після прострочення, 54 784,43 грн. - судового збору та в іншій частині позову - відмовлено.

ТОВ "Суффле Агро Україна" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та зменшення штрафних санкцій і постановити нове, яким позов в цій частині задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки відповідач взагалі не виконав свого зобов`язання з поставки урожаю кукурудзи та здійснив поставку зібраної на посівних площах у Крижопільському районі кукурудзи в кількості 371,7 тонн ТОВ "Вторметекспорт".

Також, судом не було враховано, що через підвищення восени 2020 року цін на кукурудзу на 2500 грн. за одну тонну у порівнянні з договірною, позивач поніс значні збитки, купляючи цей товар в інших осіб по новій ціні.

Безпідставно судом було прийнято, у якості доказу, висновок експерта від 17 березня 2021 року, оскільки:

- чинне законодавство України не містить такого предмету економічної експертизи як обґрунтування неотримання доходу, передбаченого техніко-економічним обґрунтуванням сільгоспвиробника.

- посилання в експертизі, як на методологію, на Порядок визначення фактичних збитків, завданих унаслідок посухи в травні 2007 року, затверджений спільним Наказом Мінагрополітики України та Міністерства економіки України від 15 червня 2007 №417/180 є безпідставним, так як даний Порядок не має відношення до аналізу неотриманого доходу чи висновків щодо можливості чи неможливості виконання господарських договорів;

- в експертизі явно завищені розрахунки бажаної врожайності 11/12 тон/га;

- бізнес-проект ТЕО "Кукурудза-2020" стосується всіх посівів кукурудзи на площі 726,58 га у Немирівському (281,58 га) і Крижопільському (445 га) районах, тоді як недоотриманий дохід в експертному висновку зазначається лише на ділянках площею 445 га у Крижопільському районі;

- експертами взагалі не були досліджені жодні первинні бухгалтерські документи та регістри бухгалтерського обліку, що свідчили б про фактично зібраний врожай кукурудзи, його вартість та продаж третім особам, витрати відповідача на збір врожаю кукурудзи, бухгалтерські акти про списання посівів тощо;

- експерт при розрахунках використовував ціну 6000 грн., хоча фактично вона на ринку складала щонайменше 7500 грн. тобто на 50% більше запланованої. Отже, фактичний об`єм зібраного врожаю кукурудзи та його вартість взагалі не були встановлені експертом, а той факт, що відповідач міг програти на врожайності, але суттєво виграти в ціні, взагалі проігноровано.

Вважає, що причини втрати врожаю так і не були чітко встановлені у жодному документі:

- акт огляду посівів зазначає про посуху у червні-серпні 2020 року, але дана обставина не пояснює причини укладення відповідачем із 07 липня по 04 серпня 2021 року трьох договорів купівлі-продажу кукурудзи (включаючи спірний) на загальний об`єм 7000 тонн;

- Довідки Вінницького облцентру гідрометеорології зазначають як на потенційно можливі фактори впливу на врожайність, крім засухи, ще й заморозки у травні 2020 року, однак наслідки травневих заморозків мали б бути очевидними у серпні.

Причиною знищення посівів відповідачем зазначено несприятливі умови, зокрема, посуха в червні-серпні 2020 року, проте ця ж посуха не була перешкодою для укладення вищевказаних договорів, а тому суд безпідставно зменшив розмір штрафу на 50%.

Більше того, у вересні-жовтні 2020 року відповідач завозить на зберігання на ТОВ "Крижопільський елеватор" 371,7 тонн кукурудзи, яка в подальшому буде продана ТОВ "Вторметекспорт".

Також, відповідачем не надано жодного доказу щодо наявності у нього скрутного матеріального стану.

В той же час, зазначає, що позивач поніс значні збитки, оскільки у жовтні-листопаді 2020 року відбувся безпрецедентний ріст цін на 1 тонну кукурудзи - на 2500 грн. у порівнянні з ціною, зазначеною в Договорі купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи (4 975,88 грн.), що є загальновідомою інформацією, що, у свою чергу, призвело до збільшення вартості 2000 тонн кукурудзи на 5 000 000,00 грн., яку слід було закупити для виконання укладених з закордонними експортерами договорів поставки, що позивач і вважає збитками.

ТОВ "Вінницяагропроектбуд", у своєму відзиві, вважає апеляційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна" необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у чіткій відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Вважає твердження ТОВ "Суффле Агро Україна" стосовно недопустимості висновку №223-02.2021-1005 від 17 березня 2021 року безпідставним, так як експерти були попереджені (обізнані) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, що підтверджується їх розписками по тексту експертного висновку. Більше того, ТОВ "Суффле Агро Україна" не заперечувало щодо змісту висновку експертів №223-02.2021-1005 від 17 березня 2021 року та не заявляло клопотань про призначення повторної експертизи.

Інші докази на підтвердження відсутності вини відповідача (копія звіту про посівні площі, листа Крижопільського елеватора від 14 грудня 2020 року, складської квитанції на зерно від 23 листопада 2020 року) судом першої інстанції оцінювалась з урахуванням усіх інших доказів.

При цьому, станом на 25 листопада 2020 року, відповідач виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати безумовного грошового зобов`язання за Фінансовою аграрною розпискою №667 від 13 травня 2020 року на суму 17 097 255,00 грн., що підтверджується рішенням господарського суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 травня 2021 року, у справі №924/1336/20.

ТОВ "Вінницяагропроектбуд" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині задоволених 50% пені і штрафу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права.

Товариство вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу та пені, не в повній мірі дослідив обставини справи та надані відповідачем докази, а також не встановив, які збитки були завдані ТОВ "Суффле Агро Україна" внаслідок невиконанням ТОВ "Вінницяагропроектбуд" взятих на себе зобов`язань по Договору купівлі-продажу майбутнього урожаю кукурудзи № від 16 липня 2020 року.

Так, позивач не надав жодного доказу про те, що він зазнав взагалі будь-яких збитків за невиконання відповідачем Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 16 липня 2020 року, а відповідач, в свою чергу, повідомив позивача про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу, пропонував останньому про перенесення строків виконання зобов`язань та не відмовлявся від них.

Судом першої інстанції не була дана оцінка висновкам комісійної експертизи та не були враховані обставини, які істотним чином впливають на вирішення питання щодо значного зменшення штрафних санкцій:

- на підставі висновку експертів підтверджено документальну обґрунтованість факту недоотримання доходу та отримання збитків відповідачем через посуху та несприятливі погодні умови;

- станом на дату укладення Договору відповідач мав намір його реально виконувати виходячи з фінансово-економічних показників його господарської діяльності;

- основні економічні показники (ліквідності, платоспроможності і прибутковості тощо) фінансово-господарського стану ТОВ "Вінницяагропроектбуд" на дату виконання умов договорів купівлі-продажу майбутнього врожаю (кукурудзи) за № від 07 липня 2020 року, № від 04 серпня 2020 року, № від 16 липня 2020 року характеризують господарсько-фінансову діяльність ТОВ "Вінницяагропроектбуд", як таку, що не забезпечує повного виконання умов договорів купівлі-продажу майбутнього врожаю (кукурудзи) за № від 07 липня 2020 року, № від 04 серпня 2020 року, № від 16 липня 2020 року.

Відповідачем виконано зобов`язання перед позивачем за Аграрною розпискою на загальну суму 17 097 255,00 грн., що унеможливило виконання відповідачем зобов`язань за Договором через посуху та несприятливі погодні умови.

Крім того, необхідно врахувати правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2013 року №7-рп/2013.

14 червня 2021 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргами ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Вінницяагропроектбуд" та призначено їх до розгляду на 04 серпня 2021 року в одному провадженні.

04 серпня 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду в судовому засіданні було оголошено перерву до 11 серпня 2021 року.

26 липня 2021 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулось до суду з заявою про часткову відмову від позову та повернення судового збору, у якій просить:

- прийняти часткову відмову ТОВ "Суффле Агро Україна" від позовних вимог щодо стягнення 10% штрафу в сумі 995 176,00 грн. та закрити провадження у справі в цій частині;

- повернути 50% сплаченого судового збору в розмірі 22 391,46 грн.;

- рішення Господарського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ТОВ "Суффле Агро Україна" до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" про стягнення 333 383,96 грн. - пені, 995 176,00 грн. - додаткового штрафу в розмірі 20%.

- ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Вінницяагропроектбуд" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" 666 767,92 грн. - пені та 1 990 352,00 грн. - 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі, при цьому заперечує проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "Вінницяагропроектбуд". Крім того, просить задоволити клопотання про часткову відмову від позову та повернення судового збору, але в сумі 5 598,02 грн.

Представниця відповідача у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі ТОВ "Вінницяагропроектбуд" та відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна".

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого і пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг і відзиву, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

16 липня 2020 року, між ТОВ "Суффле Агро Україна", як покупцем, та ТОВ" Вінницяагропроектбуд", як продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №, відповідно умов якого продавець зобов`язався поставити до 30 листопада 2020 року покупцю 2 000,00 тон кукурудзи по ціні 4 975,088 грн. за тону на загальну вартість 9 951 760,00 грн. /364 000,00 дол. США (ціна вказана станом на дату укладення договору та зазначено її еквівалент в доларах США)/, а покупець - прийняти товар та сплатити його вартість.

Оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується оплачувати вартість поставленого товару в наступні строки: 80% вартості товару протягом 3 банківських днів після фактичної поставки та надання видаткової накладної; 20% вартості товару протягом 3 банківських днів після фактичної реєстрації податкової накладної згідно чинного законодавства України та надання усіх документів, вказаних в п.п.3.2, 3.7 договору (п.4.1 Договору №).

Товар вважається переданим продавцем за кількістю після підписання видаткової накладної в передбаченому законодавством порядку (п.5.3 Договору №).

У разі затримки поставки у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення (п.6.2 Договору №).

Підпунктом 6.2.1 Договору № передбачено, передбачено, що у разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п.3.3. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару.

У разі затримки поставки товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 календарних днів після прострочення, згідно п.6.2.1 Договору №, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що визначається за вказаною формулою. Крім цього, покупець матиме право на одностороннє припинення дії цього договору (пп.6.2.2 Договору).

Відповідно до п.7.1 Договору №, договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін, та діє до моменту виконання сторонами усіх своїх обов`язків за договором.

Пунктом 8.1 Договору № встановлено, що сторона звільняється від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань за даним договором, якщо це невиконання виявилося наслідком дії обставин непереборної сили, вплив яких не залежить від волі сторін. До таких обставин відносяться: війни і воєнні дії будь-якого характеру; блокади, ембарго та інші міжнародні санкції; акти та дії державних органів, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань; пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха, закриття шляхів сполучення, страйки, епідемії і т.п.

Причому у пункті п.8.3 Договору №, сторони домовилися, що відсутність/пошкодження врожаю у продавця з будь-яких причин (в тому числі несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного договору, оскільки договір може бути виконаним продавцем як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного на ринку.

При таких (п.8.1) обставинах сторона повинна протягом одного тижня з моменту їх настання будь-якими доступними засобами письмово сповістити про них іншу сторону. Несвоєчасне повідомлення про обставини нездоланної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на них у майбутньому. При припиненні зазначених у п.8.1 обставин сторона повинна без зволікання письмово сповістити про це іншу сторону. У повідомленні повинен бути зазначений термін, у який передбачається виконати зобов`язання за даним договором (п.8.2 Договору).

26 вересня 2020 року, ТОВ "Вінницяагропроектбуд", листом №26/09-2, повідомило ТОВ "Суффле Агро Україна" про те, що внаслідок дії обставин непереборної сили, а саме: посухи, урожай кукурудзи на земельних ділянках загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району, втрачений повністю, а також дані погодні умови негативно вплинули на посіви кукурудзи на території Немирівського району загальною площею 281,58 га, що суттєво знизили урожай (несформовані повноцінні репродуктивні органи у кукурудзи), тому виник ризик неповного виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого ТОВ "Вінницяагропроектбуд" просили ТОВ "Суффле Агро Україна" відстрочити виконання зобов`язань по Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № від 16 липня 2020 року до 30 грудня 2021 року. (т.1 а.с.31)

26 жовтня і 16 листопада 2020 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" листами зверталося до ТОВ "Вінницяагропроектбуд", в яких, з огляду на зростання ціни кукурудзи просило виконати Договір № належним чином та в установлений строк і попередило про настання права на стягнення збитків, штрафу, пені, процентів та інфляційних втрат. (т.1 а.с.29-30)

16 грудня 2020 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулося до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" з вимогою, в якій просило терміново здійснити поставку 2000,00 тон кукурудзи на підставі Договору № або оплатити пеню та штрафи в сумі 3 144 756,16 грн. (т.1 а.с.30-35)

28 грудня 2020 року, ТОВ "Вінницяагропроектбуд", листом №28/12-1, повторно звернулось до ТОВ "Суффле Агро Україна", в якому, посилаючись на посуху та як наслідок не врожай і тяжкий фінансовий стан підприємства, просило провести переговори щодо незастосування штрафних санкцій за договором. (т.1 а.с.41-42)

15 лютого 2021 року, з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару у строк, визначений Договором №, ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" про стягнення 3 652 295,92 грн., з яких 666 767,92 грн. - пені, 995 176,00 грн. - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 1 990 352,00 грн. - 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення. (т.1 а.с.1-6)

05 березня 2021 року, ТОВ "Вінницяагропроектбуд", у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позову, проте якщо суд дійде висновку про його обґрунтованість, зменшити заявлені до стягнення штрафні санкції до 10 000,00 грн., а також додало:

- Акт від 25 вересня 2020 року обстеження посівів кукурудзи у ТОВ "Вінницяагропроектбуд", на територіях Гарячківської та Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької;

- довідку Вінницького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій №04-03/2-13/447 від 06 жовтня 2020 року;

- витяг з протоколу №51 позачергового засідання комісії з питання техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при райдержадміністрації від 04 грудня 2020 року, виданий Крижопільською районною адміністрацією Вінницької області. (т.1 а.с.53-60, 69-78)

24 березня 2021 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" у своїй відповіді на відзив заперечило проти зменшення штрафних санкцій та надало: дані про фінансово-майновий стан ТОВ "Вінницяагропроектбуд"; звіт про посівні площі сільськогосподарських культур цього товариства під урожай 2020 року; лист Крижопільського елеватора від 14 грудня 2020 року; складську квитанцію на зерно від 23 листопада 2020 року; довідку Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про рівень середніх цін на основні види сільськогосподарської продукції та продуктів переробки. (т.1 а.с.94-100, 105-131)

26 квітня 2021 року, рішенням Господарського суду Вінницької області даний позов було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача зменшені на 50% пеню і штрафи: 333 383,96 грн. - пені, 497 588,00 грн. - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 995 176,00 грн. - 20% додаткового штрафу затримки поставки товару понад 30 днів після прострочення, 54 784,43 грн. - судового збору, в решті позову в частині 50% пені і штрафів - відмовлено. (т.1 а.с.248-258)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ТОВ "Вінницяагропроектбуд" задоволити частково, а скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна" - залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 липня 2020 року, між ТОВ "Суффле Агро Україна", як покупцем, та ТОВ" Вінницяагропроектбуд", як продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №, відповідно умов якого продавець зобов`язався поставити до 30 листопада 2020 року покупцю 2 000,00 тон кукурудзи по ціні 4 975,088 грн. за тону на загальну вартість 9 951 760,00 грн. /364 000,00 дол. США (ціна вказана станом на дату укладення договору та зазначено її еквівалент в доларах США)/, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень (ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідач свого обов`язку з поставки кукурудзи у визначені Договором кількості та строк не виконав.

ТОВ "Суффле Агро Україна" в своїй позовній заяві просило стягнути з стягнути з ТОВ "Вінницяагропроектбуд" 666 767,92 грн. - пені.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 1 ст. 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто, в розумінні ст. 173 та 230 ГК України неустойка (штраф, пеня) є різновидами господарських санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч.4 ст. 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня та штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 19 вересня 2019 року у справі № 904/5770/18.

Відповідно до п.6.2. Договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

Провівши перевірку здійсненого позивачем розрахунку пені з 01 грудня 2020 року по 05 лютого 2021 року в сумі 666 767,92,00 грн., погоджену господарським судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що розмір її нарахування відповідає умовам Договору та вимогам ч.2 ст. 237 ГПК України і вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% за затримку поставки товару на строк понад 15 календарних днів в сумі 995 176,00 грн. та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних днів після прострочення у 15 днів в сумі 1 990 352,00 грн. (п.п.6.2.1, 6.2.2 Договору)

При розгляді спору у суді апеляційної інстанції, 26 липня 2021 року, ТОВ "Суффле Агро Україна" заявою про часткову відмову від позову та повернення судового збору відмовилось від частини позовних вимог щодо стягнення 10% штрафу в сумі 995 176,00 грн. та просило закрити провадження у справі в цій частині та повернути 50% сплаченого судового збору в розмірі 5 487,75 грн. при розгляді цієї частини спору в апеляційній інстанції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі відмовитись від позову або частини позовних вимог на будь-якій стадії судового процесу.

Оскільки дана відмова від частини позовних вимог не порушує права чи інтереси інших осіб, зазначена заява підлягає задоволенню частково та провадження у цій частині позову слід закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Щодо повернення 50% судового збору, то за переконанням колегії суддів клопотання підлягає до задоволення частково

Згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, передбачене, зокрема, у разі відмови позивача від позову.

Судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого ним при оскарженні рішення в частині задоволення стягнення 497 588,00 грн. - 10% штрафу (зменшених на 50% з первісно заявлених 995 176,00 грн.)

Отже, сума судового збору, належного до повернення, складає 5 598,02 (497 588,00 х 0,015 х 1,5) грн.

Відносно стягнення додаткового штрафу у розмірі 20% за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних в сумі 1 990 352,00 грн., колегія суддів зазначає, що п.6.2.1. Договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Провівши перевірку здійсненого позивачем розрахунку штрафу у розмірі 20% за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних в сумі 1 990 352,00 грн., з розміром якого погодився господарський суд першої інстанції, колегія суддів зазначає, що алгоритм його нарахування відповідає умовам Договору і вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 233 ГК України встановлено право суду на зменшення розміру штрафних санкцій у разі якщо належні до сплати ці санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому слід враховувати: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; чи порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач не виконав свого зобов`язання з поставки кукурудзи у строк ні до 30 жовтня ні до 30 листопада 2020 року. При цьому, невиконання умов договору останній пов`язує з неврожаєм та відсутністю коштів на закупівлю товару, додавши: копії Акту від 25 вересня 2020 року обстеження посівів кукурудзи у ТОВ "Вінницяагропроектбуд", на територіях Гарячківської та Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької області, в якому зазначено, що внаслідок посухи у червні-серпні 2020 року посіви кукурудзи на 445 га загинули повністю; довідки Вінницького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій №04-03/2-13/447 від 06 жовтня 2020 року, згідно якої на територіях цих сільських рад Крижопільського району Вінницької області відбувались несприятливі погодні умови з квітня по серпень та листопад 2020 року; - витяг з протоколу №51 позачергового засідання комісії з питання техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при райдержадміністрації від 04 грудня 2020 року, виданий Крижопільською районною адміністрацією Вінницької області, згідно рішення якої загибель посівів кукурудзи на територіях Гарячківської та Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької області на площі 445 га може бути причиною форс-мажорних обставин для ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (т.1 а.с.53-60, 69-78), а також висновок експертів ТОВ "Бізнес Ассіст" №223-02.2021-1005 від 17 березня 2021 року, в якому підтверджується, зокрема, економічна обґрунтованість сподівань відповідача на отримання врожаю та укладення відповідного договору поставки кукурудзи позивачу (т.1 а.с.153-234).

В своїй апеляційній скарзі ТОВ "Вінницяагропроектбуд" оскаржує рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тобто в частині стягнутих з нього 333 383,96 грн. пені та 1 990 352,00 грн. - штрафу в розмірі 20% від суми простроченого зобов`язання посилаючись на несприятливі кліматичні умови - посуху, через яку стався неврожай кукурудзи.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що за умовами Договору № відповідач зобов`язався поставити позивачу продукцію (2 000,00 тонн кукурудзи до 60 жовтня 2020 року) та своє зобов`язання за цим Договором не виконав.

ТОВ "Суффле Агро Україна", в своїй апеляційній скарзі, оскаржує рішення господарського суду першої інстанції в частині зменшення розміру стягнення пені у сумі 333 383,96 грн. та 1 990 352,00 грн. штрафу в розмірі 20% від суми простроченого зобов`язання, тобто в частині розміру зменшеної пені та штрафу на 50%, у зв`язку з невиконання відповідачем умов Договору №.

Розглядаючи спір, Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про обґрунтованість нарахування пені в сумі 666 767,92 грн. і стягнення штрафу у розмірі 995 176,00 грн. - погодженому сторонами у розмірі 10% та стягнення штрафу в сумі 1 990 352,00 грн. погодженому сторонами у розмірі 20% від суми простроченого зобов`язання з визначенням моменту, коли у позивача виникло право його нарахувати.

Вирішуючи питання щодо остаточного розміру сум пені та штрафу, які підлягають стягненню, господарський суд першої інстанції скористався правом, наданим йому ч.3 ст. 551 ЦК України та враховуючи Акт обстеження посівів кукурудзи у ТОВ "Вінницяагропроектбуд", на територіях Гарячківської та Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької області від 25 вересня 2020 року, довідку Вінницького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій №04-03/2-13/447 від 06 жовтня 2020 року та рішення позачергового засідання комісії з питання техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при Крижопільській райдержадміністрації Вінницької області від 04 грудня 2020 року, правомірно зменшив штрафні санкції на 50%.

Посилання ТОВ "Вінницяагропроектбуд" на посуху та інші погодні умови, як на обставини непереборної сили, як на підставу відмови у задоволенні заявленого позову, колегією суддів оцінюються критично та відхиляються як безпідставні, оскільки п.8.3. спірного Договору сторонами погоджено, що відсутність чи пошкодження врожаю у продавця з будь-яких причин (в тому числі несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного договору тому, що цей договір може бути виконаним продавцем, як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного на ринку.

Крім того, згідно цього ж пункту Договору №, єдиним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили є сертифікат Торгово-промислової палати України, що видається Торгово-промисловою палатою України у таких випадках.

Проте, дані обставини є підставами застосування приписів ст. 233 ГК України та ст.551 ЦК україни.

Так, частинами 1, 2 ст.233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч.3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч.3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Як встановлено судами обох інстанцій, відповідач за первісним позовом не зміг виконати зобов`язання з поставки кукурудзи у строк до 30 листопада 2020 року. При цьому, невиконання умов договору останній обґрунтовує тим, що посухою, яка була в червні 2020 року і продовжувалась в липні-серпні 2020 року, після укладення з позивачем спірного Договору № від 16 липня 2020 року, в результаті якої повністю загинули посіви кукурудзи на території 445 га Гарячківської та Вільшанської сільрад Крижопільського району Вінницької області, а також дані погодні умови негативно вплинули на посіви кукурудзи на території Немирівського району Вінницької області на загальній площі 281,58 га.

При цьому судом враховується, що незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання ч.2 ст. 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Заперечуючи та спростовуючи доводи відповідача щодо неможливості виконання зобов`язання з поставки, позивач зазначає про те, що ним у випадку непоставки товару понесені збитки у зв`язку з наявністю обов`язку подальшої реалізації цього товару іншим контрагентам та необхідністю купляти даний товар /кукурудзу/ у інших товаровиробників по значно вищій ціні ніж передбачено укладеним Договором №. Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження зазначеного позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність поставки станом на день вирішення вказаного спору, попередні договірні взаємовідносини сторін, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.ч.1, 2 ст. 627 ЦК України, зважаючи на правову природу штрафу та його основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, а також вживались заходи по усуненню негативних наслідків невиконання ним договірних зобов`язань та попередження позивача про неможливість виконання зобов`язання (лист від 26 вересня 2020 року), що надавало можливість позивачу завчасно придбати аналогічний товар в інших контрагентів, колегія суддів вважає за необхідне реалізувати надане ій право та зменшити розмір пені та штрафу, передбачених и.6.2. та п.6.2.2 Договору до 20% від заявленої позивачем суми, а саме стягнути 133 353,58 грн. - пені та 398 070,40 грн. - 20% 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Пункт 2 ч.1 ст. 275 ГПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, виходячи з встановлених обставин справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Вінницяагропроектбуд" підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Вінницької області 26 квітня 2021 року слід змінити в частині розміру стягнення пені і 20% додаткового штрафу затримки поставки товару понад 30 днів після прострочення.

Судові витрати за подачу апеляційних скарг, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про відмову від позову в частині стягнення 10% штрафу та повернення судового збору - задоволити.

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" від частини позовних вимог щодо стягнення 995 176,00 грн. - 10% штрафу та провадження у справі в цій частині - закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 5 598,02 грн. (п`ять тис. п`ятсот дев`яносто вісім грн. 02 коп.) - 50% судового збору сплаченого при оскарженні рішення в частині стягнення зменшеного 10% штрафу.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" - задоволити частково.

Рішення господарського суду змінити.

Пункт 2 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 538, м. Вінниця, Вінницька обл., 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський р-н., Хмельницька обл., 30068, ) пеню в розмірі 133 353,58 грн. (сто тридцять три тис. триста п`ятдесят три грн. 58 коп.), 20% додаткового штрафу затримки поставки товару понад 30 днів після прострочення в розмірі 398 070,40 грн. (триста дев`яносто вісім тис. сімдесят грн. 40 коп.), витрати на сплату судовго збору в розмірі 54 784,43 грн. (п`ятдесят чотири тис. сімсот вісімдесят чотири грн. 43 коп.).".

В решті - рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/129/21 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.