УХВАЛА

м. Київ

09.09.2021Справа № 910/6810/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, с. Сонячне

до

1. ОСОБА_2 , м. Одеса

2. ОСОБА_3 , м. Київ

3. ОСОБА_4 , м. Одеса

4. ОСОБА_5 , м. Київ

про розірвання договору та стягнення 35 000 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про:

- розірвання попереднього договору купівлі-продажу цінних паперів від 30.09.2020, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 35 000 доларів США або еквіваленту в національній валюті України (гривні).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.04.2021 відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Північний апеляційний господарський суд постановою від 21.07.2021 скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/6810/21, матеріали справи №910/6810/21 направив до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви.

10.08.2021 матеріали справи №910/6810/21 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

07.09.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову.

Водночас, разом із заявою про усунення недоліків ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах, та належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та (або) цінні папери, майно, які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідачі на момент подання позову відмовляються виконати вимоги позивача та повернути кошти, отримані як забезпечувальний платіж за попереднім договором купівлі-продажу цінних паперів від 30.09.2020. При цьому, за твердженнями позивача, судове рішення у даній справи може бути не виконано, оскільки відповідачі можуть передати грошові кошти та/або відчужать нерухоме майно на користь третіх осіб.

Дослідивши наведені ОСОБА_1 обґрунтування щодо вжиття заходів до забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно приписів ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, до поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не надано належних доказів на підтвердження обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову. Заява ОСОБА_1 мотивована лише припущенням заявника про потенційну можливість невиконання судового рішення в майбутньому.

Відтак, заявником не наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень ГПК України обґрунтувань наявності обставин та відповідно необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах та належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та (або) цінні папери, майно, які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук