РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2021Справа № 910/10643/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

про стягнення 10175,55 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення 10175,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20.10.2020 у м. Одеса, Одеської області по вул. Академіка Корольова відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . На підставі страхового акту №2069357-1 від 26.10.2020 як страховик, виплатив страхове відшкодування в розмірі 46286 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» позивач просить стягнути з відповідача 10175,55 грн страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.07.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що позивач звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за результатами розгляду якої ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було перераховано позивачу 25893,21 грн. Окрім того, відповідач зазначив, що згідно з інформації програмного комплексу «Аудатекс» було встановлено, що відносно транспортного засобу раніше, до ДТП проводився ремонт декількох елементів кузова, у зв`язку з чим, відповідачем у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів здійснено розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який складає 0,48, у зв`язку з чим сума яка підлягає виплаті позивачу складає 25893,21 грн та була відшкодована позивачу, що підтверджується копією платіжного доручення №192060 від 30.12.2020.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вказав, що вимога позивача є незаконною, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик, позивач) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №-16-01 за умовами якого, зокрема, застраховано автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

З наявної в матеріалах справи копії постанови Приморського районного суду Одеської області від 23.02.2021 у справі №522/1706/21 вбачається, що 22.01.2021 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №063413, про те, що 22.01.2021 о 10:20 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Mazda 3» н/з НОМЕР_3 , в м. Одесі, по Французький бульвар, №28/10, при виїзді на перехрестя, не надав переваги в русі транспортному засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Honda Fit», н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався з правого боку. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З відповіді НПУ №069558 вбачається, що 20.10.2020 о 18:02 год у м. Одеса, по вул. Академіка Корольова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої вищезазначені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до вищезазначеної відповіді сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Київського районного суду міста Одеси у справі №947/32907/20 від 25.11.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов Договору №-16-01 від 18.07.2020 та на підставі страхового акта №2069357-1 від 26.10.2020, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 46286 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №30904 від 26.10.2020 на суму 23166,75 грн та довідкою-підтвердженням заліку страхового відшкодування, якою підтверджується зарахування СТО - ДП «Автотрейдінг-Одеса» страхового відшкодування в розмірі 23119,25 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури №С000004945 від 23.10.2020 СТО - ФОП Ляшенко Євгенія Володимирівна згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 24114,75 грн та рахунку-фактури №АС-0011758 від 23.10.2020 СТО - ДП «Автотрейдінг-Одеса» згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 27916,75 грн

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №109125696 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», чинного на момент скоєння ДТП (20.10.2021). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором №-16-01 від 18.07.2020, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню виплачене страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою вих.№7699 АРКС від 30.10.2020 про виплату страхового відшкодування в сумі 30480,07 грн.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Судом встановлено, що вищезазначена заява була отримана відповідачем 06.04.2021, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «Укрпошта», проте залишена без відповіді та задоволення.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Так, матеріалами справи підтверджується, що автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_5 до моменту настанні розглядуваної ДТП піддавався ремонту, що не заперечується позивачем та на підставі чого під час здійснення розрахунку суми страхового відшкодування враховано останнім відповідно до п.7.39 Методики та здійснено розрахунок з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,48.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було здійснено власний контррозрахунок суми страхового відшкодування із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,48, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 25893,21 грн.

Утім суд не погоджується із наданим відповідачем розрахунком, оскільки останнім здійснено розрахунок розміру завданого збитку без урахування вартості всіх пошкоджених під час ДТП складових автомобіля, як не спростовано безпідставність врахування вказаних складових позивачем під час розрахунку суми страхового відшкодування (амортизатор передній лівий та інш).

На підставі викладеного суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код 20033533) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування в розмірі 10175 (десять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 55 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 10.09.2021

Суддя Я.В. Маринченко