ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/184/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 травня 2021 року

у справі №915/184/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (юридична адреса: 61045. м.Харків, вул.Клочківська, буд.295, . електронна пошта: ); адреса представника позивача - адвоката Саніна А.О.: АДРЕСА_1, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2),

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.З, , електронна пошта: ) в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, код ЄДРПОУ ВП:20915546),

про: стягнення заборгованості у розмірі 517534,63 грн.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19.03.2021: стягнення 492000,0 основного боргу, 6584,84 грн - 3% річних та 17213,46 грн інфляційних втрат,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" заборгованість у розмірі 517534,63 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання товару №53-123-01-20-06049 від 13.01.2020 щодо оплати поставленої йому продукції, з яких: 492000,0 грн основного боргу, 18407,62 грн збитків від інфляції та 7127,01 грн - 3% річних.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19.03.2021, яка надійшла до суду 22.03.2021, позивач просив стягнути з відповідача 492000,0 основного боргу, 6584,84 грн - 3% річних та 17213,46 грн інфляційних втрат.

В позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу складає 10 000 грн.

В заяві від 15.03.2021 року відповідач заперечував проти задоволення заяви позивач та просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1000 грн.

25.03.2021 від позивача до суду надійшла заява б/н від 25.03.2021, в якій останній просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в якій позивач зазначав про те, що орієнтовна загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 10000,0 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14 квітня 2021 року у справі №915/184/21 (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" 492000,00 основного боргу, 6584,84 грн - 3% річних, 17213,46 грн інфляційних втрат та 7736,97 грн судового збору.

19.04.2021 від позивача до суду надійшла заява б/н від 16.04.2021, в якій останній просить суд стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,0 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що він уклав договір про надання правової допомоги б/н від 10.01.2020 з адвокатом Саніним Арсенієм Олександровичем. Згідно з додатковим договором №7 від 01.02.2021 до вказаного договору сторони доповнили такий договір умовою щодо надання позивачу правової допомоги у стягненні в судовому порядку з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості за договором на постачання товару №53-123-01-20-06049 від 13.01.2020.

Позивач вказує, що у позові він повідомив суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Орієнтовна сума судових витрат на правничу допомогу складала 10000,0 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано додатковий договір №7 від 01.02.2021 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2020, акт №2 приймання послуг (робіт) до договору про надання правової допомоги від 16.04.2021, у якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та прийнятих клієнтом.

Позивач стверджує, що оскільки згідно правової позиції Верховного Суду у справі №280/2653/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, то надання доказів сплати суми адвокатського гонорару не є обов`язковим.

Відповідач у клопотанні, яке надійшло до суду 15.03.2021, просить суд зменшити витрати на оплату професійної правничої допомоги до 1000,0 грн, посилаючись на те, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Відповідач стверджує, що позивачем не надано належних доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін.

Додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05 травня 2021 року у справі №915/184/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еталон-Прилад» б/н від 16.04.2021 (вх.№№5727/21 від 19.04.2021) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, задоволено частково.

Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еталон-Прилад» у відшкодуванні витрат понесених на правничу допомогу у сумі 5000,0 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еталон-Прилад» 5000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.

07.06.2021 року до суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 травня 2021 року у справі №915/184/21.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021 у справі № 915/184/21 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн.; справу розглянути без участі представника ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова палати КЦС Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №372/1010/16-ц).

Апелянт наголошує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме доказів на підтвердження виконаних послуг, платіжних документів про оплату послуг адвоката, отже понесені витрати про надання правничої допомоги документально не підтверджені і тому це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, слід зазначити, що:

1) вартість послуг на професійну правничу допомогу, які позивач поніс має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

2) опис виконаної правничої допомоги є завищеним за кількістю витраченого часу адвокатом;

3) наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи;

4) проведено мінімум аналітичної роботи адвоката;

5) витрати на правову допомогу не співмірні зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надані послуги, ціною позову, значенням справи для сторони;

6) незначна складність справи,

7) відсутній публічний інтерес до справи.

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС вважає, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Позивачем відповідно до ст. 74 ГПК України не доведено надання зазначених послуг у зазначеній сумі. Позивачем також не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг адвоката (платіжних документів про оплату таких послуг), а отже вони не підлягають стягненню з Відповідача.

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС оспорює стягнуту за додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2021 у справі № 915/184/21 суму стягнутих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №915/184/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 05 травня 2021 року.

Вирішено розглянути справу №915/184/21 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи; заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо).

До суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення не надходив, сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження на електронні адреси учасників справи. Будь-яких заяв, клопотань від сторін до суду не надходило.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частинами 3, 4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду копії наступних документів:

1) договір від 10.01.2020 про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Саніним Арсенієм Олександровичем;

2) додатковий договір №7 від 01.02.2021 до договору від 10.01.2020 про надання правової допомоги;

3) акт №2 від 16.04.2021 приймання послуг (робіт) до договору від 10.01.2020 про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що представником позивача був адвокат Санін Арсеній Олександрович, відомості про якого розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України, який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АХ №1035403 від 06.01.2021.

Договором від 10.01.2020 про надання правової допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом Саніним Арсенієм Олександровичем, з урахуванням положень додаткового договору №7 від 01.02.2021, встановлено, що в рамках даного договору адвокатом надаються послуги щодо попереднього вивчення матеріалів, формування правової позиції, підготовки та подання позову від ТОВ "НВП "Еталон-Прилад" до ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" про стягнення заборгованості за договором на постачання товару №53-123-01-20-06049 від 13.01.2020, а також подальшого супроводження цієї справи в Господарському суді Миколаївської області, що також включає в себе (але не виключно): участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, складання та відправка адвокатських запитів (збір доказів), складання заперечень на відповідь на відзив, письмових пояснень, інших заяв та клопотань як по суті справи так і з процесуальних питань (п.1.2 договору).

За дії з надання юридичної допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі: згідно фактично виконаних робіт та наданих послуг (п.3.1 договору).

Також позивачем надано додатковий договір №7 від 01.02.2021 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2020, акт №2 приймання послуг (робіт) до договору про надання правової допомоги від 16.04.2021, у якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та прийнятих клієнтом.

Згідно з додатковим договором №7 від 01.02.2021 до вказаного договору сторони доповнили такий договір умовою щодо надання позивачу правової допомоги у стягненні в судовому порядку з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості за договором на постачання товару №53-123-01-20-06049 від 13.01.2020.

Відповідно до акту №2 від 16.04.2021 приймання послуг (робіт) до договору від 10.01.2020 про надання правової допомоги сума, заявлена позивачем до стягнення з відповідача - 10000,0 грн визначена із розрахунку 1 година - 850,0 грн та складається з:

- вивчення матеріалів наданих клієнтом та аналіз законодавства та актуальної практики Верховного Суду, щодо застосування та розрахунку ст.625 ЦК України - 01 год. 30 хв.;

- написання (підготовка) позовної заяви та розрахунків 3% річних та інфляційних втрат - 03 год. 45 хв.;

- написання (підготовка) відповіді на відзив, перерахунок 3% річних та інфляційних втрат - 02 год. 30 хв.;

- написання (підготовка) заяви про зменшення позовних вимог - 01 год. 10 хв.;

- написання (підготовка) клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - 01 год 00 хв;

- участь у судових засіданнях у справі, що відбулися 22.03.2021 та 14.04.2021 - 01 год. 20 хв.;

- моніторинг стану розгляду справи у ЄДРСР та порталі "Судова влада" - 30 хв. (п.п.1.1-1.3 акту).

Пунктами 1.4, 1.5 акту визначено, що послуги надані адвокатом станом на дату складання акту клієнтом прийняті. Клієнт зобов`язується здійснити оплату адвокату вартість наданих послуг в сумі вказаній в п.1.1 цього акту.

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6,7,9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5-6 ст.126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

З огляду на доводи скаржника про неспівмірність вартості послуг на професійну правничу допомогу з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, надані послуги, ціною позову, значення справи для сторони; завищення витраченого часу, мінімальну кількість підготовлених документів, які подані до справи, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції надано власну оцінку заявленим витратам.

Так, за результатами аналізу наданого позивачем акту №2 від 16.04.2021 приймання послуг (робіт) до договору від 10.01.2020 про надання правової допомоги та матеріалів справи, судом першої інстанції взято до уваги рівень складності справи, а саме що поставка товару відбулась за одним договором та лише по трьом видатковим накладним; складність виконаних позивачем розрахунків, яка є незначною.

Тому вказаний у акті час, витрачений на підготовку матеріалів адвокатом, суд першої інстанції вважає значно завищеним, зважаючи на кількість та складність документів, які містяться у справі.

До того ж, суд вказав, що при належному вивченні представником позивача умов спірного договору, а саме пунктів 2.2, 3.2, 3.3, 5.1 такого договору, відсутня була б необхідність написання (підготовки) ним відповіді на відзив, перерахунку 3% річних та інфляційних втрат та заяви про зменшення позовних вимог, на складання яких ним загалом витрачено - 03 год. 40 хв.

Також суд зауважив, що представником позивача в акті завищено час його участі в судових засіданнях по даній справі 22.03.2021 та 14.04.2021 в режимі відеоконференції - 01 год. 20 хв., хоча згідно протоколів судового засідання загалом тривали - 56 хв.

Крім того, Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обов`язку складання позивачем та подання до суду клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а тому суд не вбачає необхідності складання представником позивача такого клопотання та подання його до суду.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що сума витрат на адвоката в розмірі 10000,0 грн є непропорційною до предмету спору та ціни позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Судова колегія зазначає, що позивачем не доведено особливої складності справи, дійсності та необхідності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру; не доведено реальність та неминучість понесених витрат на професійну правничу допомогу, а тому, враховуючи фактичний об`єм наданих юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн.

Водночас, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення суми витрат до 1000 грн., зважаючи на вищевикладене.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, оскільки розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Тому відсутність платіжних документів про оплату послуг адвоката не є підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення додаткового рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 244, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 05 травня 2021 року у справі №915/184/21 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська