РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1103/20

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., при секретарі судового засідання Скороход А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОП-ІНКРІС», , 1-й провулок Свободи, буд. 8, м. Ромни, Сумська область, 42000, поштова адреса: вул. Путивльська, буд. 3, м. Суми, 40009,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР», код , вул. Савчука, буд. 7-А, кв. 99, м. Чернігів, 14038

до відповідача-2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

про стягнення (солідарно) 724 231,06 грн

За участю представників: позивача- Середа Ю.С., Теслюк І.А.

відповідачів: не з`явились;

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

23.11.2020 до господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОП-ІНКРІС» до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР» та відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення (солідарно) заборгованості (відповідача-1) за Договором поставки №00263-ЧН від 02.03.20 на умовах товарного кредиту у розмірі 517 173,32 грн; 103 434,66 грн - штрафу; 16 967,57 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості; 7286,76 грн - пені; 48 719,04 грн - заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом; 30 649,71 грн - втрат від курсових коливань, на підставі Договору поруки №00263-ЧН від 02.03.2020 до Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 умов Договору поставки №00263-ЧН від 02.03.2020 в частині оплати переданого позивачем товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 22.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду відзиву на позов та відповіді на відзив, заяв та клопотань.

11.01.2020 на адресу суду від відповідачів по справі: товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР» та ОСОБА_1 надійшли: -спільний відзив на позовну заяву (б/н від 06.01.21); -спільне клопотання (б/н від 06.01.21) про розгляд справи в спрощеному порядку з викликом сторін; -спільне клопотання (б/н від 06.01.21) про витребування у позивача оригіналів документів та призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 12.01.2021, у задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено; ухвалено про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.02.2021.

08.02.2021 було проведено підготовче засідання, за наслідками якого судом постановлено, із занесенням до протоколу судового засідання ухвалу від 08.02.2021, про продовження підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви у судовому засіданні до 02.03.2021/

25.02.2021 від позивача на адресус суду надійшла заява про збільшення позовних вимог у якій позивач просить суд стягнути солідарно на його користь із відповідачів 517 173,32 грн основної заборгованості, 103 434,66 грн штрафу, 58 511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн втрат від курсових коливань донарахованих до сплати за період з 17.11.2020 по 01.03.2021.

Заяву позивача прийнято судом та долучено до матеріалів справи.

За наслідками розгляду справи у підготовчому засіданні від 02.03.2021, судом постановлено, із занесенням до протоколу судового засідання ухвалу від 02.03.2021, про оголошення перерви у судовому засіданні до 23.03.2021.

За наслідками розгляду справи у підготовчому засіданні 23.03.2021, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.04.2021.

До початку відкриття судового засідання та розгляду справи по суті від відповідача-1 клопотання про зупинення провадження у справі, яке долучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду, клопотання позивача про об`єднання в одне провадження пов`язаної справи зі справою, яка розглядається.

Ухвалою господарського суду від 08.04.2021 у задоволенні клопотання позивача про об`єднання в одне провадження пов`язаної справи №927/335/21 зі справою, яка розглядається №927/1103/20, відмовлено, провадження у справі №927/1103/20 зупинено до закінчення розгляду та набрання законної сили рішенням у справі №927/335/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОП-ІНКРІС» та ОСОБА_1 про визнання недійсними договору поставки, додатків до нього та договору поруки.

Ухвалу про зупинення провадження у справі оскаржено позивачем до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ «КРОП-ІНКРІС» задоволено, ухвалу господарського суду від 08.04.2021 скасовано, у задоволенні клопотання ТОВ «Цензур» про зупинення провадження у справі № 927/1103/20 відмовлено, справу № 927/1103/20 направлено до Господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 09.08.2021 судовий розгляд справи по суті призначено на 26.08.2021 на 09:00 год.

Примірник ухвали від 09.08.2021, направлений на адресу відповідача-1 (ТОВ «Цензур»), повернуто відправнику без вручення адресату поштовим відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до доданого до спільного відзиву відповідачів на позов наказу №1-2019 від 04.02.2019 про призначення директора ТОВ «Цензур» (т.1. а.с.81), керівником останнього призначено Волошка С.М. (відповідача-2).

Разом із тим, примірник ухвали про поновлення провадження у справі від 09.08.2021 отримано відповідачем-2 ( ОСОБА_1 ) 13.08.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендовваним повідомленням про вручення поштового відправлення № 683 від 10.08.2021.

Таким чином відповідачів 1, 2 належним чином повідомлено судом про дату час та місце розгляду справи. Проте, правом участі в судовому засіданні відповідачі не скористались.

25.08.2021 на адресу суду надійшло спільне клопотання відповідачів 1, 2 про відкладення розгляду справи у якому у зв`язку з перебуванням у відрядженні відповідача-2 Волошка С.М. (директора ТОВ «Цензур»). До клопотання додано копію проїздного квитка на автобус.

Відмовляючи в задоволенні клопотання судом враховано, що іншого представника відповідачі в судове засідання не направили, явка в засідання суду 26.08.2021 обов`язковою не визнавалась, до поданого в суд клопотання відповідачів не додано доказів наявності поважності причин неможливості забезпенення явки уповановаженого представника в судове засідання.

Окрім того, силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Зважаючи на те, що згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представників відповідача 1 і 2 в судовому засіданні.

В судовому засіданні 26.08.2021 представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст. 202 та ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується, і він вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

02.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кроп-Інкріс» (далі -ТОВ «Кроп-Інкріс» як Постачальником (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цензур» як Покупцем (відповідач у справі) укладено Договір поставки №00263-ЧН на умовах товарного кредиту (далі - Договір). На умовах якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2.1.-2.8. Договору загальна вартість договору складається з загальної вартості ТОВАРУ, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5 цього Договору, що передається за цим Договором. Вартість (ціна) Товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору.

Сторони погодили, що на дату оплати авангової частини ціна Товару підлягає обов`язковому уточненню без додаткового узгодження за формулою: Ц = Цдог х (Коп/Кдог), де: Цдог ціна товару на дату складання Додатку до Договору; Коп - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті оплати; Кдог - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті складання Додатку до Договору, якщо на дату, що передує даті оплати Коп/Кдог більше або дорівнює 1,01.

На дату поставки ціна товару (неоплачена частина) підлягає обов`язковому уточненню без додаткового узгодження за наступною формулою: Ц = Цдог, х (Кпост/Кдог), де: Цдог ціна товару на дату складання Додатку до Договору; Кпост комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті постачання; Кдог комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті складання Додатку до Договору, якщо на дату, що передує даті постачання Кпост/Кдог більше або дорівнює 1,01.

Якщо на дату проведення уточнення ціни Товару значення комерційного курсу гривні менше за значення комерційного курсу, що застосовувався на дату, що передувала даті складання Додатку до Договору, уточнений ціни Товару, передбачене п.п. 2.2 та 2.3 Договору не здійснюється.

У випадку, коли на дату платежу за поставлений товар та/або на дату звернення до суду (у разі звернення із позовом до суду при повній або частковій несплаті) Коп/Кпост більше або дорівнює 1,01, то ціна Товару підлягає уточненню без додаткового узгодження, у цьому випадку ціна Договору підлягає розрахунку за наступною формулою: Цоп= Цпост х (Коп/Кпост), де: Цпост, ціна постачання, розрахована з врахуванням п.п. 2.1-2.3; Коп комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті оплати та/або даті звернення досуду; Кпост - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті постачання.

Якщо на дату проведення уточнення ціни Товару значення комерційного курсу гривні менше за значення комерційного курсу, що застосовувався на дату, що передувала даті поставки, уточнення ціни Товару, передбачене п. 2.4 цьою Доіопору не здійснюється.

Вирахувана курсова різниця ціни Договору, що є додатковими витратами Покупця на втрати від курсових коливань відображається Постачальником у Акті узгодження ціни Товару.

У разі, якщо одержані кошти не покривають вартість Товару на день проведення розрахунків (через зміну курсу продажу іноземної валюти до гривні), Постачальник має право направити Покупцю додатковий рахунок (рахунки) на оплату решти коштів для покриття повної вартості Товару на день проведення розрахунків. Постачальник має прано, а Покупець зобов`язаний оплати ти зазначені кошти в строки, вказані в такому рахунку.

Комерційним курсом гривні до іноземної валюти слід вважати міжбанківсьиий валютний курс продажу іноземної валюти до гривні, який щоденно розміщується за адресою на інтернет-сторінці (http:minfin.com.ua/currency/mb/). Покупець підтверджує, що мае доступ до даної інтернет сторінки Вид та комерційний курс іноземної валюти вказується в Додатках до Договору.

Вартість (ціна) Товару в іноземній валюті, визначена на день підписання Договору. У випадку введення нових або зміни існуючих ставок ввізного мита ПДВ при імпорті Товару, введенні нових/додаткових обов`язкових платежів/зборів, ціна Договору збільшується в односторонньому порядку Постачальником на відповідну величину. В цьому разі Покупець зобов`язаний компенсувати Постачальнику суму збільшення.

Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) Товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок Постачальника.

Приписами статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно додатку №КІ000000423 від 17.03.2020 та коригування № КІ000000035 від 25.03.2020 до Договору та видаткових накладних № 945 від 30.03.2020 на суму 178 807,15 грн, № 988 від 31.03.2020 на суму 38 965,68 грн, № 974 від 31.03.2020 на суму 16 322,64 грн, № 1024 від 03.04.2020 на суму 140 845,64 грн, № 1421 від 29.04.2020 на суму 9 635,64 грн було поставлено Товар на суму 384 576,76 грнз встановленням наступних строків оплати: передплата 76 915,35 грн до 18.03.2020, кредит в розмірі 307 661,41 грн до 15.10.2020.

Позивачем враховано здійснення передплати у розмірі 76 915,33 грн, сплачені платіжними дорученнями № 34 від 19.03.2020 на суму 15 383,07 грн, № 36 від 20.03.2020 на суму 61 532,26 грн. Сума заборгованості за вказаним додатком відповідно до відомостей позивача складає 307 661,42 грн.

Згідно додатку №КІ від 17.03.2020 та коригування № К від 26.03.2020 до Договору, видаткової накладної № 956 від 18.05.2020, було поставлено відповідачу Товар на суму 37 250,39 грн з графіком оплати: передплата у розмірі 7 527,60 грн до 18.03.2020 кредит у розмірі 29 722,79 грн до 15.10.2020.

Покупцем здійснено передплату у розмірі 7 527,60 грн платіжними дорученнями № 35 від 19.03.2020 у сумі 1 505,52 грн, № 37 від 20.03.2020 на суму 6 022,08 грн. Заборгованість з основного боргу по даному додатку становить 29 722,79 грн.

Згідно додатку №КІ000001130 від 08.05.2020 до Договору, видаткової накладної № 1647 від 18.05.2020 на суму 120 556,80 грн позивачем, було поставлено відповідачу Товар на суму 120 556,80 грн з графіком оплати: передплата 44 003,23 грн до 08.05.2020, кредит - 76 553,57 грн до 01.10.2020.

Відповідачем здійснено передплату у розмірі 44 074,37 грн платіжним дорученням № 20 від 13.03.2020 у сумі 44 074,37 грн та листа вих.№ 07 від 16.06.2020. Сума заборгованості за додатком складає 76 482,43 грн.

Відповідно до додатку №КІ000001397 від 01.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 1820 від 01.06.2020 відповідачем отримано Товар на суму 58 705,32 грн з умовою здійснити оплату згідно графіку: передплата 11 741,06 грн до 01.06.2020, кредит - 46 964,26 грн до 15.10.2020 Покупцем оплату за вказаним додатком не здійснено. Заборгованість за отриманий товар - 58 705,32 грн.

Згідно додатку №КІ000001455 від 05.06.2020 до Договору поставлено Товар на суму 16 110,00 грн. з графіком оплати: передплата 3 222,00 грн. до 05.06.2020, кредит - 12 888,00 грн. до 15.10.2020. Доказів здійснення оплат по додатку суду не надано, заборгованість по додатку становить 16 110,00 грн.

За умовами додатку №КІ000001455 від 16.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 1976 від 16.06.2020 поставлено Товар на суму 2 719,56 грн (передплата 543,91грн до 16.06.2020 року, кредит - 2 175,65 грн до 15.10.2020). Доказів оплати не надано.

Відповідно до додатку №КІ000001663 від 18.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2034 від 19.06.2020 поставлено відповідачу Товар на суму 2 462,04 грн із терміном здійснити 100 % оплату до 15.10.2020.

Згідно додатку №КІ000001745 від 24.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2126 від 25.06.2020 поставлено відповідачу Товар на суму 14 898,24 грн. з обов`язком здійснити 100% оплату до 01.07.2020.

За умовами додатку №КІ000001744 від 24.06.2020 до Договору та видаткової накладної № 2125 від 25.06.2020 (8 411,52 грн.), було поставлено Товар на суму 8 411,52 грн з обов`язком здійснити 100 % оплату до 01.07.2020.

Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума основної заборгованості Відповідача-1 за всіма додатками становить 517 173,32 грн і підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідачі у справі заперечують підписання Договору, додатків до нього, як і договору поруки ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Цензур», так і поручителем; позивачем на думку відповідачів не надано надежних та допустимих доказів на підтвердження факту поставки Товару, наполягають, що така поставка взагалі не здійснювалась, а товаро-розпорядчі документи підписано сторонньою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки Верховного Суду містяться у постановах від 29.10.2020 у справі 905/1630/19, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме на Позивача, який стверджує обставину поставки Товару покладається обов`язок довести зазначене належними та допустимими доказами.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

В якості доказів, який підтверджує позовні вимоги позивачем окрім видаткових накладних, доданих до позовної заяви суду надано договір на перевезення вантажів, товано-транспортні накладні, копії рахунків, податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію в єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с. 128-174).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкові накладні щодо здійснених операцій поставки товару реєструвались позивачем органах податкової служби, докази чого наявні в матеріалах справи.

Разом із тим, в матеріалах справи містяться платіжні доручення відповідно до яких позивачу від відповідача-1 перераховувались грошові кошти. Реквізити «призначення платежу» в платіжних дорученнях, якими ТОВ «Цензур» перераховано позивачу грошові кошти, містять пряме посилання на номери виставлених позивачем до оплати рахунків, в яких в свою відображено повне найменування Товару з посиланням на відповідний додаток до договору і який, в свою чергу, відповідає найменуванню товарних позицій, визначених такими додатками.

На противагу наведеному ТОВ «Цензур» доказів наявності між сторониами інших правовідносин, відповідно до яких такими платіжними дорученнями було перераховано грошові кошти не надав, як не надав суду доказів звернення до органів податкової служби щодо внесення відповідних змін та коригування відодмостей за зареєстрованими позивачем податковими податковими накладними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність наданиих доказів дає обгрунтовані підстави вважати, що поставка позивачем відповідачу-1 товару скоріше була (мала місце), аніж не була, тобто з точки зору процесуальної вирогідності доказів виконання договору належним чином позивачем доведено, а відтак позовні вимоги в частині стягнення 517 173,32 грн заборгованості за товар підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 7.2. Договору у випадках порушення умов Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановлені Договором терміни вартості (ціни) Товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов Договору Покупець:

A) сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно оплаченого Товару за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

Б) сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B) сплачує на користь Постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобов`язання, передбачених статтею 611 цього ж Кодексу є сплата неустойки.

За змістом статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка не містить застережень щодо можливості встановлення у договорі інших положень, окрім як визначення іншого розміру процентів річних від простроченої суми, та суті спірних відносин випливає, що відповідна норма має імперативний характер, що спрямована на захист майнового права та інтересу кредитора. Зміст норми можна вважати диспозитивним лише в контексті наділення учасників правовідносин свободою вибору щодо розміру процентів річних. Наведене свідчить про неможливість формулювання у договорі альтернативного правила, що анулює (скасовує, відміняє) відповідне право кредитора та виключає можливість прямого застосування норми частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у разі наявності факту прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто на свій розсуд сторони можуть лише зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Але, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України, сторони не можуть, реалізуючи наявну свободу у визначенні умов договору, відступити повністю від положень частини 2 статті 625 цього Кодексу, змінити зміст відповідного правила та уникнути настання відповідальності за цієї статтею, домовившись про відсутність у кредитора взагалі права вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (Постанова КГС ВС від 25.05.2021 у справі № 904/2112/20 (№ в ЄДРСР 97242635).

На підставі наведених норм, керуючись положеннями п. 2.4, 7.2. Договору позивач просить стягнути на його користь 103 434,66 грн штрафу (20% від 517 173,32 грн); 58 511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн втрат від курсових коливань донарахованих до сплати за період з 02.06.2020 по 01.03.2021.

Заперечень щодо порядку нарахування вказаних сум, доказів своєчасності оплати отриманого товару, контррозрахунку заявлених до стягнення сум, встановлення інших строків оплати відповідачами суду не надано. Таким чином, вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

02.03.2020 між ТОВ «КРОП-ІНКРІС» - як Кредитором, з однієї сторони, ТОВ «ЦЕНЗУР» - як Боржником, з другої сторони та ОСОБА_1 як Поручителем, з третьої сторони, укладено Договір поруки № 00263-ЧН на умовах якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по всім зобов`язанням Боржника, що виникли з договору поставки на умовах товарного кредиту №00263- ЧН від 02.03.2020 року (Основний договір), укладеним між Кредитором (який в Основному договорі є Постачальником) та Боржником (який в Основному договорі є Покупцем) (п. 1.1. Договору поруки т.1. а.с.54)

Відповідно до п. 5.1. Договору поруки у разі невиконання Боржником зобов`язання за Основним договором Кредитор має право звернутися з вимогою про виконання такого зобов`язання до Поручителя.

Пунктом 4.1. Договору поруки сторони погодили у разі порушення Боржником зобов`язання за Основним Договором Поручитель зобов`язується солідарно виконувати за Боржника зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від Кредитора.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (п.2.1. Договору поруки).

Пунктом 7.1. Договору поруки сторони погодили, що строк дії такого договору збігається із строком дії Основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

ТОВ «Кроп- Інкріс» направлено на адресу пручителя - гр. ОСОБА_1 вимогу кредитора вих. № 605 від 03.11.2020, направлення вимоги підтверджується наданим позивачем описом вкладення в цінний лис від 03.11.2020. Відповіді на направлену вимогу матеріали справи не містять.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за Договором поставки № 00263-ЧН від 02.03.2020 на умовах товарного кредиту відповідач-1 не виконав, а тому відповідно до Договору поруки № 00263-ЧН з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНЗУР» та ОСОБА_1 з відповідача 1 та 2 солідарно підлягає стягненню 517 173,32 грн основної заборгованості, 103 434,66 грн штрафу, 58 511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73 645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30 649,71 грн втрат від курсових коливань.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОП-ІНКРІС" підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарський процесуальний кодекс України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу ретельно досліджені судом, проте є такими, що не спростовують наведених висновків суду.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору у зв`язку із задоволенням позовних вимог покладаються на обох відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНЗУР, (, вул. Савчука, буд. 7-А, кв. 99, м. Чернігів, 14038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КРОП-ІНКРІС, (, 1-й провулок Свободи, буд. 8, м. Ромни, Сумська область, 42000) 517 173,32 грн основної заборгованості, 103434,66 грн штрафу, 58511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25091,10 грн пені, 73645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30649,71 грн втрат від курсових коливань.

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КРОП-ІНКРІС, (, 1-й провулок Свободи, буд. 8, м. Ромни, Сумська область, 42000) 517 173,32 грн основної заборгованості, 103434,66 грн штрафу, 58511,04 грн - 28% річних від суми простроченої заборгованості, 25 091,10 грн пені, 73645,12 грн заборгованості за відсотками за користування товарним кредитом, 30649,71 грн втрат від курсових коливань.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНЗУР, (, вул. Савчука, буд. 7-А, кв. 99, м. Чернігів, 14038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КРОП-ІНКРІС, (, 1-й провулок Свободи, буд. 8, м. Ромни, Сумська область, 42000) 6063,78 грн. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КРОП-ІНКРІС, (, 1-й провулок Свободи, буд. 8, м. Ромни, Сумська область, 42000) 6063,68 грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2021.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/