РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2021Справа № 910/20909/20

Господарський суд міста Києва у складі Головуючого судді Данилової М.В., судді Грєхової О.А., судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Габораку О.М., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" (04215, м. Київ, пр.-т Свободи, 28)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2; ).

про визнання недійними рішення загальних зборів, витребування справи,

Представники сторін:

від позивача: Дроботенко Ю.О.;

від відповідача: Пухлов Р.М., Безух О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява б/н від 03.12.2020 року до Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" (відповідач) про визнання недійним рішення загальних зборів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", яке оформлене у вигляді протоколу №5 від 18.12.2018 року та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" та витребувати з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації реєстраційну справу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 03.12.2020 року до Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" про визнання недійними рішення загальних зборів, витребування справи залишено без руху, надано позивачу строк для надання усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

21.01.2021 року ухвалу суду у даній справі було направлено позивачу, за адресою, яка вказана в позовній заяві.

01 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2021 року, про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/20909/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі №910/20909/20 призначено на 10.03.2021 року; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2; ).

У підготовчому засіданні 10.03.201 року оголошено перерву на 01.04.2021 року.

26 березня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 01.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про відвід секретаря судового засідання Тарасюка А.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід секретаря судового засідання.

У підготовчому засіданні 01.04.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1, ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/20909/20 колегіально у складі трьох суддів та передано справу для визначення складу колегії суддів в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.04.2021 року було визначено наступний склад колегії суддів: Данилова М.В. (головуючий), суддя Грєхова О.А., суддя Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.04.2021 року прийнято справу №910/20909/20 прийнято до провадження колегією суддів для розгляду зі стадії підготовчого провадження та підготовче засідання призначено на 12.05.2021 року.

У підготовчому засіданні 12.05.2021 року судом оголошено перерву на 26.05.2021 року.

12 травня 2021 року через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, нотаріусам, всім іншим державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", а саме: державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 12.05.2021 року про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 26.05.2021 року просив суд розглянути клопотання про витребування з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації реєстраційної справи Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", за наслідками розгляду якого суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів; витребувано з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації реєстраційну справу Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" (ідентифікаційний код 24725311) та відкладено підготовче засідання на 16.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 року відкладено підготовче засідання на 21.07.2021 року та повторно витребувано з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації реєстраційну справу Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" (ідентифікаційний код 24725311).

16 червня 2021 року через відділ діловодства суду від Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2021 року.

В підготовчому засіданні 21.07.2021 року представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на протокол №1 від 13.05.2021 року позачергових загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", яким ОСОБА_1 було виключено зі складу членів кооперативу у зв`язку з несплатою членських внесків.

Представник відповідача зазначив, що у зв`язку з виключенням ОСОБА_1 зі складу членів кооперативу, між нею та Гаражно-будівельним кооперативом "Лісний" відсутні корпоративні правовідносини, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" про закриття провадження у справі.

21 липня 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2021 року.

В судове засідання 11.08.2021 року з`явилися представники сторін, які надали усні пояснення по справі.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2018 року відбулися загальні збори Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", на порядку денного розглядались наступні питання: Обрання Голови та Секретаря загальних зборів, уповноваження Голови та Секретаря Зборів на підписання протоколу Загальних зборів членів Кооперативу, списку присутніх на Загальних Зборах членів Кооперативу; обговорення п. 6.2.11. проекту нової редакції Статуту Кооперативу; обговорення п. 5.13. проекту нової редакції Статуту Кооперативу; обговорення п. 5.14 нової редакції Статуту Кооперативу; затвердження нової редакції Статуту Кооперативу з врахуванням обговорення змін до його окремих положень та в цілому; розгляд питання стосовно призначення уповноваженої особи щодо реєстрації Статуту Кооперативу в новій редакції відповідно до діючого законодавства України.

Вибори лічильної комісії; Затвердження членів Кооперативу; Звіт Голови Кооперативу; Звіт Ревізійної комісії Кооперативу; Вибори членів Правління Кооперативу; Обрання Голови Кооперативу; Обговорення проекту кошторису на 2019 рік; Вибори Ревізійної комісії.

На вказаних зборах вівся протокол №5 позачергових загальних зборів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", в якому зафіксовані рішення, прийняті на цих зборах.

Як вказує позивач, 18.12.2018 року загальні збори ГБК "Лісний" були проведенні з порушенням Статуту, оскільки на них був відсутній кворум, а в протоколі №5 не вказано за чиєї ініціативи скликані Збори. Відтак, за переконанням позивача, рішення, прийняті на загальних зборах та зафіксовані у протоколі №5, є незаконними.

Судом встановлено, що Протоколом позачергових Загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" №5 від 18.12.2018 року визначено наступні питання порядку денного: Обрання Голови та Секретаря загальних зборів, уповноваження Голови та Секретаря Зборів на підписання протоколу Загальних зборів членів Кооперативу, списку присутніх на Загальних Зборах членів Кооперативу; обговорення п. 6.2.11. проекту нової редакції Статуту Кооперативу; обговорення п. 5.13. проекту нової редакції Статуту Кооперативу; обговорення п. 5.14 нової редакції Статуту Кооперативу; затвердження нової редакції Статуту Кооперативу з врахуванням обговорення змін до його окремих положень та в цілому; розгляд питання стосовно призначення уповноваженої особи щодо реєстрації Статуту Кооперативу в новій редакції відповідно до діючого законодавства України.

З матеріалів справи судом встановлено, що на час проведення позачергових загальних зборів 18.12.2018 року діяв Статут гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" (Статут) в редакції затвердженій Протоколом №3 загальних зборів від 17.05.2018 року.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 94 Господарського кодексу України визначено, що кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Гаражно-Будівельний Кооператив "Лісний" є обслуговуючим кооперативом, створеним у відповідності з діючим законодавством України, і діє на основі цього Статуту, та чинного законодавства України (п.1.1 Статуту ГБК Гаражно-будівельний кооператив "Лісний" в редакції від 17.05.2018 року).

Відповідно до п. 6.1 Статуту ГБК "Лісний" у редакції від 17.05.2018 року членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, яві внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом Кооперативу, додержуються вимог Статуту і користуються правом ухвального голосу.

Вищим органом управління Кооперативу є Загальні збори членів кооперативу.Виконавчим органом Кооперативу є Правління, яке очолює Голова кооперативу (п.п. 14.1, 14.12 Статуту в редакції 17.05.2018 року).

Відповідно до п. 14.8 Статуту загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (зборів уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах (п. 14.10 Статуту).

Згідно з п. 14.11 Статуту Кооперативу рішення загальних зборів членів (уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень статей 2, 6, 9 вказаного вище Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах (частина перша статті 7 Закону України "Про кооперацію").

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про кооперацію" для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

За умовами частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з правилами статті 101 Господарського кодексу України управління виробничим кооперативом здійснюється на основі самоврядування, гласності, участі його членів у вирішенні питань діяльності кооперативу. Вищим органом управління виробничого кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До органів управління кооперативу належать правління (голова) кооперативу та ревізійна комісія (ревізор) кооперативу.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Відповідно до приписів частини першої статті 102 Господарського кодексу України загальні збори, вносять зміни до статуту кооперативу; обирають шляхом прямого таємного голосування голову кооперативу, членів правління кооперативу, членів ревізійної комісії (ревізора), членів спостережної ради кооперативу; затверджують напрями розвитку кооперативу; заслуховують звіти органів управління кооперативу про їх діяльність; визначають види і розміри фондів кооперативу, порядок їх формування та використання; затверджують правила внутрішнього розпорядку кооперативного підприємства, річний звіт і баланс кооперативу, порядок формування і розподілу доходу кооперативу, рішення правління (голови) кооперативу про прийняття нових членів; вирішують питання про входження кооперативного підприємства до об`єднань підприємств (кооперативів), участь кооперативу у заснуванні інших суб`єктів господарювання; приймають рішення про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

З вказаною нормою кореспондуються положення частини другої статті 15 Закону України "Про кооперацію".

Згідно із ч. 3 ст.15 Закону України "Про кооперацію" рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням (ч. 12 ст. 15 Закону України "Про кооперацію").

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України "Про кооперацію" про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Відповідно до ч.6 ст.15 Закону України "Про кооперацію" позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є.

Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів (ч.7 ст.15 Закону України "Про кооперацію").

З урахуванням наведеного вище, судом встановлено, що приписи ст.15 Закону України "Про кооперацію" обумовлюють обов`язок повідомлення членів кооперативу про дату, місце, час проведення загальних зборів та порядок денний загальних зборів.

Судом встановлено, позивач - ОСОБА_1 була присутня на позачергових Загальних зборах членів ГБК "Лісний" 18.12.2018 року, що не заперечується сторонами у справі та зафіксовано у реєстрі присутніх осіб на Зборах від 18.12.2018 року та у тексті оскаржуваного Протоколу №5 від 18.12.2018 року. Таким чином, позивачка не оспорює порядок скликання позачергових зборів ГБК "Лісний" 18.12.2018 року.

Відповідно до списку членів кооперативу ГБК "Лісний" до складу засновників ГБК "Лісний", зазначених у Державному реєстрі, - кількість членів ГБК "Лісний" складає 157 осіб.

Суд зазначає що рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 також встановлено, що кількість членів ГБК "Лісний" складає 157 осіб.

Згідно п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі ( за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. У сі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Предметом даного судового дослідження є встановлення факту наявності або відсутності порушення прав позивача при скликанні, проведенні та прийнятті рішень загальними зборами членів кооперативу, що відбулись 18.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на відсутність необхідного кворуму для прийняття рішень зборами.

Реєстраційна справа юридичної особи (відповідача) містить ряд документів, які визначають кількість членів на певні дати. Станом на 20.05.2008 року реєстраційна картка від 21.05.2008 року визначає 169 осіб, станом на 21.08.2012 року реєстраційна картка визначає 172 особи, протоколом загальних зборів від 25.03.2014 року визначено 160 осіб тощо.

Суд окремо звернув увагу, що реєстраційна справа містить три копії протоколів загальних зборів, проведених відповідачем у 2018 році:

- протокол №1 від 02.04.2018 року, яким визначається загальною кількістю членів кооперативу 130 осіб (68 осіб присутніх, що складає 52,3% загальної кількості);

- протокол №3 від 17.05.2018 року, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 70 осіб (68 присутніх на зборах);

- протокол №5 від 18.12.2018 року, за яким загальна кількість членів кооперативу складає 156 осіб (присутніх - 84).

Виходячи з наведеної у протоколах загальних зборів 2018 року динаміки, протягом квітня-травня відповідач втратив 60 членів кооперативу, а протягом наступних місяців збільшив їх кількість 86 осіб, при цьому матеріали реєстраційної справи (як і даної судової) не містять жодного документу про дотримання відповідачем встановленого Розділом 5 Статуту, затвердженого загальними зборами від 18.12.2018 (чинний станом на 18.04.2019), порядку прийняття у члени кооперативу та виключення з нього.

Враховуючи наведене, суд погоджується із твердженням позивача, що кількість членів кооперативу "Лісний" становить 157 осіб.

Суд зазначає наступне.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Однак, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму;

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;

- відсутність протоколу загальних зборів.

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

З урахуванням наведеного, право окремих членів кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення є порушеним та підлягає захисту у випадку їхньої відсутності на зборах через недотримання органами кооперативу вимог закону і статуту про порядок скликання і проведення зборів.

Водночас, як встановлено судом позивачка - ОСОБА_1 була присутня на позачергових Загальних зборах членів ГБК "Лісний" 18.12.2018 року, що не заперечується сторонами у справі та зафіксовано у реєстрі присутніх осіб на Зборах від 18.12.2018 року та у тексті оскаржуваного Протоколу №5 від 18.12.2018 року.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" № 13 від 24.10.2008 суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

У спорі про визнання недійсними рішень зборів учасників товариства вирішальним є встановлення факту порушення відповідним рішенням прав та законних інтересів позивача як учасника товариства, тобто його корпоративних прав.

Згідно ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Одночасно, судом не встановлено порушення прав позивачки під час скликання та проведення спірних загальних зборів учасників товариства, оформлених Протоколом №5 від 18.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку стосовно недоведеності належними та допустимими доказами наявності тих обставин, які є підставами для скасування (визнання недійсним) оспорюваного рішення - рішення позачергових Загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", яке оформлене Протоколом №5 від 18.12.2018 року, оскільки позивачем не доведено ані наявності порушень норм закону/умов статуту, ані того, що ці порушення (у випадку їх наявності) вплинули на прийняття загальними зборами відповідних рішень.

Оскільки позивачка була присутня на загальних зборах товариства і мала можливість безпосередньо приймати участь щодо порядку денного та ставити питання на розгляд загальних зборів, голосувала за прийняття рішень, які були прийняті на загальних зборах, відтак позивачкою не доведено, що ці рішення, загальних зборів від 18.12.2018 року порушили її корпоративні права щодо управління товариством.

Отже, встановивши, що позивачем не доведено порушення його корпоративних прав спірними рішеннями загальних зборів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний", яке оформлене Протоколом №5 від 18.12.2018 року.

Вимога позивача про скасування державної реєстрації змін щодо відомостей про юридичну особу, що непов`язані зі змінами в установчих документах Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис №9024638 від 16.01.2019 року, є похідною від основної вимоги, тому також не підлягала задоволенню.

Суд зауважує, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги встановлені обставини, підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову повністю.

Також відповідач під час розгляду справи заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Згідно протоколу №5 Гаражно-будівельного кооперативу "Лісний" від 18.12.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи, на загальних зборах ГБК "Лісний" присутні 84 членів кооперативу. При чому, як вбачається зі змісту вказаного протоколу, ОСОБА_1 була присутня на даних зборах, тому позивачка могла довідатися про порушення свого права.

Суд зауважує, що за змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Оскільки судом встановлена відсутність правових підстав задоволення позовних вимог, тому суд не вбачає за можливе застосувати строки позовної давності, про які заявлено відповідачем у межах розгляду цього спору.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 78, 79 ГПК України унормовано, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За наслідком встановлених обставин, суд дійшов висновку суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 26.08.2021 року (у зв`язку з перебуванням судді Данилової М.В. у відпустці).

Головуючий суддя М.В. Данилова

Суддя О.А. Грєхова

Суддя О.М. Ярмак