ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 Справа № 914/419/21

За позовом: Акціонерного товариства Кредобанк, м.Львів

до відповідача: Фермерського господарства Місяйло Василя Лук`яновича, Львівська область с. Жирівське

про стягнення 86 451, 09 грн

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Банзулі М.С.

Представники:

Від позивача: Шубак М.І.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Акціонерним товариством Кредобанк до Фермерського господарства Місяйло Василя Лук`яновича про стягнення 86 451, 09 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16.03.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021 відкладено судове засідання на 06.04.2021, про що повідомлено сторін в порядку ст.121 ГПК України.

02.04.2021 на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 06.04.2021, а також у наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon».

Ухвалою суду від 06.04.2021 у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Кредобанк про участь у судовому засіданні 06.04.2021 в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon» відмовлено.

На електронну адресу суду представник позивача надіслав клопотання про проведення підготовчого засідання 06.04.2021 без участі представника АТ «Кредобанк». Позовні вимоги АТ «Кредобанк» просив задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.04.2021клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні у справі №914/419/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon задоволено. Розгляд справи відкладено на 20.04.2021.

Враховуючи характер спірних правовідносин та складність справи, а також необхідність встановлення судом порядку розрахунків за договором, ухвалою від 20.04.2021 у справі № 914/419/21 суд здійснив перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 18.05.2021.

Ухвалою суду від 18.05.2021 відкладено розгляд справи на 01.06.2021, про що сторін повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

Ухвалою суду від 01.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 06.07.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Мороз Н. В. на лікарняному з 05.07.2021 по 14.07.2021, розгляд справи №914/419/21, призначений на 06.07.2021 не відбувся.

Ухвалою суду від 15.07.2021 підготовче засідання призначено на 27.07.2021.

Ухвалою суду від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.08.2021.

Ухвалою суду від 17.08.2021 відкладено судове засідання на 31.08.2021, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 31.08.2021представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 31.08.2021 не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду повернулися на адресу суду з відміткою Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Одночасно, суд зазначає, що ухвали суду надсилались на адресу, яка зазначена у позовній заяві. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступ до яких є відкритим) місцезнаходженням юридичної особи Фермерського господарства Місяйло Василя Лук`яновича, є: 81774, Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Жирівське, вул. Стрийська, буд. 30.

Крім цього, на офіційному сайті Господарського суду Львівської області неодноразово розміщувались оголошення про розгляд справи № 914/419/21 для належного повідомлення Фермерського господарства Місяйло Василя Лук`яновича.

Відповідно до ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу , які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження/місця проживання не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі №904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності прокладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку із її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (Аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно з ч. 2. ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», в єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. В силу ст. 11 цього Закону, відомості що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі «Інтернет»).

Відтак, у разі, коли місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження юридичної особи відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем зобов`язань за договором про надання овердрафту від 12.11.2018 №АО1216104 в повному обсязі не виконано, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 86451,09 грн, з якої: 65395,04 грн - неповернутої суми кредиту, 16294,28 грн - прострочених відсотків, 926,43 грн - нарахованих відсотків, 9,21 грн - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту та 1724,13 грн - пені. Крім цього, просив суд стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8645,19 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Обставини справи.

12.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (провонаступником якого являється Акціонерне товариство «Кредобанк») та Фермерським господарством «Місяйло Василя Лук`яновича» укладено договір №АО1216104 про надання овердрафту. Згідно з розділом 1, банк зобов`язується при недостатності коштів на визначеному цим договором поточному рахунку позичальника, надати позичальнику, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених договором максимального ліміту по овердрафту, кредит у формі овердрафту, тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язується повернути овердрафт і сплатити проценти та комісію за користування ним.

Згідно з п. 2.1. договору, ліміт овердрафту - максимальна сума, в межах якої можуть здійснюватися платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому у період, визначений цим договором встановлюється/перераховується на поточний рахунок позичальника, яка визначається банком виходячи зі значення встановлених п.2.1.3. цього договору обсягів середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку, на якому встановлено ліміт овердрафту за 3 (три) повні календарні місяці, які передують встановленню/перерахунку ліміту овердрафту, та тривалості періоду протягом якого відповідний розмір грошових надходжень використовується для встановлення/перерахунку ліміту овердрафту, а саме (п.2.1.3.1. договору) в розмірі 10% від середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку та/або поточні рахунки позичальника в інших банках за 3 повні календарні місяці, але не більше ніж 50 000,00 грн; (п.2.1.3.2. договору) в розмірі 30% від середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку за 3 повні календарні місяці, але не більше ніж 100 000,00 грн.

Відповідно до п.2.1.4 договору, дата початкового встановлення ліміту овердрафту - не пізніше 5-го банківського дня з дати укладення договору, якщо інше не випливає з умов договору, дата перерахунку ліміту овердрафту припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, початкове встановлення/перерахунок ліміту овердрафту здійснюється банком наступного банківського дня.

Пунктом 2.1.5 договору передбачено, що дата перерахунку ліміту овердрафту щомісячно, кожного 6-го календарного числа починаючи з 2-го календарного місяця кредитування якщо інше не випливає з умов цього договору (п. п. 2.11, 4.7 договору).

Відповідно до п 2.1.6 договору, строк дії ліміту овердрафту з сьомого календарного числа поточного календарного місяця по шосте календарне число наступного календарного місяця, якщо інше не випливає з умов договору (п.п. 2.1.5, 2.11, 4.7 договору).

Згідно з п. 2.1.7. договору, дата початку кредитування - не раніше наступного банківського дня за днем початкового встановлення ліміту.

За умовами п.2.2. договору, розмір процентної ставки становить - 29% річних.

Пунктом 2.4. договору визначено строк остаточного повернення овердрафту - протягом 12 місяців, якщо інше не встановлено умовами цього договору, починаючи з дати початку кредитування по договору.

Відповідно до п. 2.5. договору, обов`язковий обсяг грошових надходжень на поточний рахунок позичальника, на якому встановлено овердрафт - не менше 20 000,00 грн щомісячно починаючи з другого місяця кредитування.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором виникає в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.

Згідно з п. п. 2.8., 2.9. договору, підставою надання банком овердрафту є подання позичальником в банк платіжних доручень для здійснення розрахункових операцій за рахунок кредитних коштів. Також підставою для надання банком овердрафту є оформлення за ініціативою банку меморіальних ордерів для погашення, за рахунок кредитних коштів, заборгованості позичальника по сплаті комісій за надані банком послуги, згідно укладених з позичальником договорів (за винятком договорів на підставі якщо здійснюються кредитні операції). Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Пунктами 4.1., 4.2. договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що позичальник зобов`язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надходять на поточний рахунок позичальника.

За умовами п. 4.5. договору, позичальник уповноважує та безвідклично доручає банку здійснювати договірне списання банком з усіх його рахунків, відкритих в банку (його відділеннях), грошових коштів і спрямовувати їх на погашення заборгованості за овердрафтом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (штрафу, пені) за цим договором.

Пунктом 6.1 договору, передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) Банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному в п. 2.6 цього договору, а саме - в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від простроченої, несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п.6.2. договору, при неповерненні або несвоєчасному поверненні суми овердрафту (його частини) позичальник, на вимогу банку, повертає цю суму збільшену на розмір індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з п. 6.3 договору, за невиконання або неналежне виконання Позичальником свого зобов`язання за договором, крім сплати пені, відшкодовує Банку завдані збитки в повному обсязі в тому числі й упущену вигоду.

Відповідно до п. 6.5 договору, сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що він набирає чинності з дня підписання його сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Згідно виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 та довідкою про обороти за період з 13.11.2018 по 30.12.2020, позичальник користувався кредитними коштами, однак в повному обсязі кредит не погасив, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 65395,04 грн.

04.08.2020 відповідачу надіслано досудову-вимогу вих. №2877/2020 та досудову вимогу №2878/ про виконання зобов`язання по договору №АО1216104 про надання овердрафту від 12.11.2018 (копії досудової вимоги та копії квитанцій про їх надіслання долучені до позовної заяви). Однак, дані вимоги залишені без відповіді і задоволення.

Відтак, відповідач, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснив оплату в сумі 65395,04 грн за надання овердрафту.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача 65395,04 грн - неповернутої суми кредиту, 16294,28 грн - прострочених відсотків, 926,43 грн - нарахованих відсотків, 9,21 грн - простроченої суми комісії за адміністрування кредиту та 1724,13 грн - пені.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як установлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про надання овердрафту.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як установлено судом та не спростовано відповідачем, останній користувався грошовими коштами в межах овердрафту, наданого банком за договором від 12.11.2018 № АО1216104 про надання овердрафту. Як підтверджується матеріалами справи, позичальник не повернув кредитні кошти в межах визначеного п. 2.4. договором строку (протягом 12 місяців, починаючи з дати початку кредитування).

Станом на день подання позову заборгованість відповідача по неповернутій сумі кредиту становить 65395,04 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача та довідкою про обороти з 13.11.2018 по 30.12.2020. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18 та від 09.11.2018 у справі № 910/1580/18.

Враховуючи те, що докази виконання договірного обов`язку відповідачем з повернення банку суми кредиту в розмірі 65395,04 грн відсутні, з огляду на що вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця .

Згідно з п. 2.2 договору, процентна ставка 29% річних. Крім того, пунктом 2.3. договору передбачено, що комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку): за управління кредитом (овердрафтом) 0,15%, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафту протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована; Інші комісії при внесенні змін та доповнень в цей договір (в умови надання овердрафту) відповідно до діючих тарифів банку.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідно до умов договору від 12.11.2018, розмір прострочених відсотків становить 16294,28 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки відсотків за користування овердрафтом, суд зазначає, що вони арифметично правильні та підлягають до задоволення.

Щодо нарахованих відсотків в розмірі 926,43 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється. Однак, до позовної заяви позивачем долучено розрахунок суми позову, в якому міститься розрахунок суми нарахованих відсотків в розмірі 18637,60 грн., розрахунок заявленої до стягнення суми нарахованих відсотків в розмірі 926,43 грн в процесі судового розгляду позивачем не подано, вимог ухвал суду щодо надання обгрунтованого розрахунку не виконано.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ч. 4 ст. 74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позивач у встановленому законом порядку не довів наявності у відповідача заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 926,43 грн., у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 926,43 грн нарахованих відсотків задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення комісії за адміністрування кредиту в розмірі 9,21 грн та нарахованої на неї пені в розмірі 7,03 грн суд зазначає, що в позовній заяві вимоги в цій частині не обґрунтовані, позивачем не зазначено, за які саме послуги, що надаються відповідачу нараховується дана комісія, не обґрунтовано розмір та порядок нарахування такої комісії, розрахунку вказаних нарахувань не наведено та до матеріалів справи не долучено. З огляду на відсутність правових підстав для задоволення позову щодо стягнення комісії за адміністрування кредиту в розмірі 9,21 грн. та нарахованої на неї пені в розмірі 7,03 грн, їх безпідставністю та необгрунтованістю, суд дійшов висновку в цій частині позову відмовити.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення пені по простроченій сумі кредиту в розмірі 1724,13 грн, з яких: 1395,09 грн - пеня по простроченій основній сумі кредиту та 322,01 грн - пеня по прострочених відсотках, нарахована за період з 12.11.2020 по 29.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України , сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно з ст. ст. 1, 3 вищезазначеного Закону, платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Сторони у п. 6.1 договору погодили, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором), Банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному пунктом 2.6 цього договору.

Відповідно до п. 2.6 договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цією угодою встановлена у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від простроченої/несплаченої суми, за кожен календарний день прострочення.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом із цим, положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться й у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень ГК України.

Враховуючи наведені приписи ЦК України, ГК України, визначені строки повернення кредиту, а також зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу", якою на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин, що триває на час вирішення спору, суд дійшов висновку про те, що, починаючи з вказаної дати, позичальника звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту.

Зважаючи на вищевикладені приписи чинного законодавства, позовні вимоги АТ Кредобанк в частині стягнення з ФГ Місяйло Василя Лук`яновича 1395,09 грн пені по простроченій основній сумі кредиту та 322,01 грн - пені по прострочених відсотках, нарахованій за період з 12.11.2020 по 29.12.2020, задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення частково, в частині стягнення з відповідача 65395,04 грн неповернутої суми кредиту та 16294,28 грн прострочених відсотків.

Судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також у прохальній частині позовної заяви викладено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8645,19 грн.

В додатках до позовної заяви міститься копія договору про надання правової допомоги від 11.02.2019.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що розмір судових витрат позивача на оплату послуг адвоката 8645,19 грн заявлений як орієнтовний та станом на дату ухвалення рішення суду до матеріалів справи не надано їх обгрунтованого розрахунку, детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), доказів їх надання та оплати, відтак, на час ухвалення рішення у суду відсутні підстави для та розподілу таких витрат між сторонами.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Місяйло Василя Лук`яновича» (81774, Львівська область, Жидачівський район, с.Жирівське, вул.Стрийська, 30, ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) 65395,04 грн - неповернутої суми кредиту, 16294,28 грн - прострочені відсотки та 2198,42 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог- відмовити.

Рішення складено 07.09.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Н.В. Мороз