ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. м. Київ Справа №911/487/21

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, (08300, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт)
До Товариства з обмеженою відповідальності «Рікбудом», (65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16)
Про розірвання договору та стягнення 932917,17 грн.
Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: не з`явились
від відповідача:не з`явились
обставини справи:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом, заявивши вимоги до Товариства з обмеженою відповідальності «Рікбудом» (далі відповідач) про розірвання договору на надання послуг від 23.04.2013 №7-1-314/2013 та стягнення 932917,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на надання послуг від 23.04.2013 №7-1-314/2013, укладеним між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Товариством з обмеженою відповідальності «Міжнародний цент розвитку енергетики», яке в подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальності «Рікбудом».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.02.2021 у справі №911/487/21 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду письмові уточнення до позовної заяви, якими усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/487/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2021.

01.04.2021 судом на місці без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 29.04.2021.

29.04.2021 суд на місці без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.05.2021.

20.05.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання постановив ухвалу про перерву у судовому засіданні на 10.06.2021.

10.06.2021 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи відкладено на 24.06.2021, про що сторін повідомлено відповідною ухвалою Господарського суду Київської області, постановленою в порядку ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

24.06.2021 сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідач жодного разу в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відповідно заявлені до нього вимоги не заперечив та не спростував.

Вчинення судом процесуальних дій 01.04.2021, 29.04.2021, 20.05.2021, 10.06.2021 та 24.06.2021 відбувалося за відсутності у засіданнях представника відповідача в порядку приписів ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст. 183, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про факт заявлення до нього позовних вимог і прийняття судом до розгляду позовної заяви з позовними вимогами до нього, а також про дату, час і місце розгляду справи, адже процесуальні документи направлялися за його місцезнаходженням, визначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, своєчасно та в установленому законодавством порядку, незважаючи на те, що поштові відправлення поверталися до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16). Суд зазначає, що кореспонденція суду також направлялась відповідачу за адресами: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 66/1, оф. 51 (яка зазначена у спірному договорі), а також 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 13 (яка зазначена у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.04.2016, копію якого позивач долучив до матеріалів позовної заяви). Однак жодного поштового повідомлення відповідачем не було отримано з причин відсутності адресата за вказаною адресою, а також з причини закінчення терміну зберігання поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку.

Крім того, щодо належного повідомлення відповідача суд зазначає таке.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду у даній справі, зокрема, про відкриття провадження у справі.

Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі №911/487/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, спір підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

23.04.2013 між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр розвитку енергетики» яке в подальшому змінили свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» (далі-відповідач) укладено договір №7.1-314/2013 на надання послуг (далі договір), відповідно до якого відповідач (виконавець за договором) зобов`язується надати і здати позивачу (замовнику за договором), а останній зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги зі створення корпоративної системи управління відповідно до додатку №2 до договору, надалі послуги (п.1.1. договору)

Відповідно до п.1.2. договору метою надання послуг є успішне завершення комплексних випробувань корпоративної системи управління для подальшої організації та проведення дослідної експлуатації в реальному середовищі.

Пунктом 2.1. договору визначено, що виконавець зобов`язується надавати послуги вчасно та якісно, згідно методології Accelerated SAP (ASAP), ГОСТ 34.601-90, ГОСТ 34.201-89, діючих норм, державних та міжнародних стандартів для послуг, що надаються за договором.

Ціна послуг становить 3821768,00 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 764353,60 грн. Ціна договору є звичайною та складає з урахуванням ПДВ 4586121,60 грн (п.3.1. договору).

Згідно з п.3.3. договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 30% від повної ціни послуг протягом 20-ти робочих днів з дати отримання від виконавця рахунку-фактури, оформленого належним чином після набуття чинності договору.

Пунктом 3.4. договору визначено, що остаточну оплату у розмірі 70% вартості кожного окремого етапу (під етапу) замовник сплачує виконавцю за фактом надання послуг по етапу (під етапу), протягом 20-ти робочих днів з дати отримання від виконавця рахунку-фактури, оформленого належним чином, після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг по етапу (під етапу). Вартість конкретного виду та етапу (під етапу) послуг визначені в додатку №1 до договору.

Відповідно до п.3.5. договору виконання замовником свого обов`язку щодо остаточної оплати обумовлюється виконанням виконавцем свого обов`язку зі сплати штрафу та пені, які передбачені договором, у разі настання відповідних підстав (зустрічне виконання зобов`язання).

Згідно з п.4.6.3. договору замовник протягом 5-ти робочих днів після отримання від виконавця оформлених документів (результат виконання етапу (під етапу)) з письмовим повідомленням про закінчення надання послуг по відповідному етапу (під етапу) зобов`язаний здійснити приймання наданих послуг. Передача виконаного етапу (під етапу) оформляється двостороннім актом приймання-передачі наданих послуг. При відсутності недоліків, замовник зобов`язується підписати акт приймання-передачі наданих послуг не пізніше 10-ти робочих днів з моменту його отримання.

Пунктом 5.1.1. визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

За неналежне виконання або за невиконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Усі спори, що виникають у результаті виконання договору, вирішуються згідно з чинним законодавством України (п.6.1. договору)

У відповідності до п.10.1. та п.10.2. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Настання дати, у яку припиняється дія договору не звільняє сторони від виконання прострочених зобов`язань за договором.

У подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди до договору №1,№2, №3, які в свою чергу не вплинули на ціну договірних зобов`язань. Тобто економічна складова ціни, яка була узгоджена сторонами при укладанні договору, фактично не була змінена і становила 4586121,60 грн. Разом з цим, додатком №1 до додаткової угоди №3 від 25.12.2013 було затверджено календарний план створення корпоративної системи управління Украероруху, яким було визначено нові строки виконання кожного окремого етапу створення корпоративної системи управління.

Відповідно до календарного плану, станом на день звернення позивача до Господарського суду Київської області із позовною заявою, залишилися не виконаними відповідачем наступні етапи: етап 3.1.1 «Фінансовий та бухгалтерський облік (FI)» строк виконання до 30.04.2014; етап 3.1.3 «Облік податку на прибуток (SL)» строк виконання до 30.04.2014; етап 3.5. «Управління закупівлями та матеріально-технічним забезпеченням (ММ)» строк виконання до 30.04.2014; етап 3.7 «Технічне обслуговування та ремонт обладнання (ТОРО)» строк виконання до 30.04.2014; етап 4 «Розробка та узгодження концепції повноважень» строк виконання до 30.05.2014; етап 5 «Налаштування ролей користувачів» строк виконання 31.07.2014; етап 6 «Підготовка завдань та виконання розробок» строк виконання до 30.05.2014; етап 7 «Підготовка сценарію та проведення комплексних випробувань» (інтеграційного тестування) строк виконання до 31.07.2014.

Як вбачається з пояснень позивача, ним на виконання умов п.3.3. договору було здійснено на користь відповідача попередню оплату в розмірі 30% від повної ціни послуг в розмірі 1375836,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26.04.2013 №2448, копію якого долучено до матеріалів позовної заяви. Вказана сума є попередньою оплатою за всі етапи надання послуг за договором.

Відповідачем було надано позивачу послуги за договором на суму 1476397,70 грн (акти надання послуг: №64 від 04.09.2013 на суму 68196,70 грн, №66 від 04.09.2013 на суму 85836,50 грн, №62 від 10.09.2013 на суму 68196,70 грн, №63 від 10.09.2013 на суму 68196,70 грн, №65 від 10.09.2013 на суму 68196,70 грн, №67 від 10.09.2013 на суму 161411,10 грн, №71 від 12.09.2013 на суму 68196,70 грн, №72 від 16.09.2013 на суму 98694,10 грн, 73 від 16.09.2013 на суму 68196,70 грн, №76 від 30.09.2013 на суму 85836,50 грн, №75 від 08.10.2013 на суму 85836,50 грн, №102 від 19.11.2013 на суму 85836,50 грн, №107 від 17.12.2013 на суму 65836,50 грн, №121 від 25.12.2013 на суму 48196,70 грн, №122 від 26.12.2013 на суму 48196,70 грн, №123 від 26.12.2013 на суму 48196,70 грн, №124 від 26.12.2013 на суму 48196,70 грн, №125 від 26.12.2013 на суму 48196,70 грн, №3 від 07.03.2014 на суму 156946,30 грн).

Позивачем оплата наданих відповідачем послуг була здійснена в сумі 754927,52 грн (зокрема, платіжні доручення: №5860 від 01.10.2013 на суму 69085,87 грн, №6412 від 24.10.2013 на суму 60085,55 грн, №5853 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №5857 від 01.10.2013 на суму 60085,55 грн, №5855 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №8167 від 24.12.2013 на суму 46085,54 грн, №8168 від 24.12.2013 на суму 58454,66 грн, №5856 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №5858 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №5861 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №5859 від 01.10.2013 на суму 47737,69 грн, №6453 від 28.10.2013 на суму 59313,02 грн, №5854 від 01.10.2013 на суму 112987,78 грн).

Вищезазначені обставини були встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2016 у справі №911/5035/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр розвитку енергетики» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 481900,49 грн, в тому числі 278500,87 грн основного боргу.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд дійшов висновку, що обставини, наведені вище щодо часткового виконання сторонами умов договору є доведеними і не підлягають повторному доказуванню.

Позивачем на виконання рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2016 у справі №911/5035/15 було сплачено на користь відповідача 278500,87 грн за надані останнім послуги, про що свідчить платіжне доручення №1828 від 18.04.2016 на суму 459244,90 грн.

Підсумовуючи вищевказане, з вирахуванням долі авансових платежів за фактично надані відповідачем послуги, які в подальшому були оплачені позивачем, сума авансу за послуги, які відповідач за договором в обумовлені строки не надав, становить 932917,17 грн.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача листом №1-14.1/1939/20 від 28.02.2020 про дострокове припинення договору за взаємною згодою сторін, направляючи разом з листом 2 примірники додаткової угоди про розірвання договору, а також листом №1-14.11/8892/20 від 15.09.2020 про намір достроково розірвати договір у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань в обумовлені договором строки по етапах робіт зі створення корпоративної системи управління позивача.

Згідно з п.10.3. договору замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадках, коли виконавець: допускає відставання від календарного плану на період понад сто календарних днів (п.10.3.1. договору); не усуває виявлені замовником недоліки, або допускає прострочення строків їх усунення (п.10.3.2. договору).

У разі наявності попередньої оплати при розірванні договору в односторонньому порядку, виконавець повертає замовнику кошти (з врахуванням суми фактично наданих та оформлених актами послуг) протягом трьох днів з дня розірвання договору, як це передбачено п.10.4. договору.

З умов договору сторін слідує, що між ними виникли правовідносини з договору про надання послуг, які підпадають під правове регулювання як загальних положень про зобов`язання, так і глави 63 Цивільного кодексу України.

За приписами п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормами ч.1 та ч.2 ст.193 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначено у ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України унормовано, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав належним чином свої грошові зобов`язання за договором №7.1-314/2013 на надання послуг від 23.04.2013, укладеним між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст.907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договору №7.1-314/2013 на надання послуг від 23.04.2013 є обґрунтованими та правомірними.

В установлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву відповідач не представив доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором з надання послуг позивачу, так само як і доказів повернення суми коштів попередньої оплати згідно з умовами договору, доводи позивача не спростував.

Враховуючи, що загальна вартість ненаданих послуг відповідачем складає 3109723,90 грн, а позивачем на виконання умов п.3.3. договору було здійснено попередню оплату в розмірі 30% від повної ціни послуг у розмірі 1375836,48 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 26.04.2013 №2448, вказана сума є попередньою оплатою за всі етапи надання послуг за договором, як таких, що вже надані відповідачем та тих, що мали б бути надані в подальшому. Таким чином, у разі розірвання договору сума коштів попередньої оплати, що підлягає поверненню відповідачем протягом трьох днів відповідно до п.10.4. договору становить 932917,17 грн.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, суд вважає за доцільне послатися на норми процесуального законодавства, які, серед іншого, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України). Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч.2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договору №7.1-314/2013 на надання послуг від 23.04.2013, укладеного між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр розвитку енергетики», яке пізніше змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Рікбудом», а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» на користь позивача грошових коштів у розмірі 932917,17 грн, які було сплачено у якості попередньої оплати, є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на задоволення позову, витрати зі сплати судового збору у розмірі 16263,76 грн покладаються на відповідача відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Інших судових витрат, крім судового збору, позивач не заявив.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» про розірвання договору №7.1-314/2013 на надання послуг від 23.04.2013, а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 932917,17 грн, які було сплачено у якості попередньої оплати, задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №7.1-314/2013 на надання послуг від 23.04.2013, укладений між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (08300, Аеропорт, Київська область, м. Бориспіль, ідентифікаційний код 19477064) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр розвитку енергетики», яке пізніше змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» (65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16, ідентифікаційний код 34493687).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікбудом» (65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16, ідентифікаційний код 34493687) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Аеропорт, Київська область, м. Бориспіль, ідентифікаційний код 19477064) 932917 (дев`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн 17 коп. попередньої оплати та 16263 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят три) грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.09.2021.

Суддя О.О. Третьякова