ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.2021р. Справа №905/886/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» (18029, м.Черкаси, вул.Руставі, 4, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» (86060, Донецька область, м.Авдіївка, вул.Маяковського, 94, )

про стягнення 248500 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко», м.Черкаси звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій», м.Авдіївка про стягнення заборгованості в сумі 248500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з договорами-заявками №АТ000002835/16279 від 20.11.2020р., №АТ000002954/16397 від 02.12.2020р., №АТ000003051/16509 від 14.12.2020р., №АТ000003050/16508 від 14.12.2020р., №АТ000003178/16646 від 24.12.2020р., №АТ000000019/16709 від 05.01.2021р., №АТ000000025/16718 від 11.01.2021р., №АТ000000035/16731 від 13.01.2021р., №АТ000000040/16738 від 14.01.2021р., №АТ000000039/16737 від 14.01.2021р., №АТ000000133/16853 від 27.01.2021р., №АТ000000152/16873 від 28.01.2021р., №АТ000000202/16925 від 03.02.2021р., №АТ000000252/16975 від 10.02.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» було надано відповідачу послуги на загальну суму 274500 грн, оплату яких відповідач здійснив лише частково.

Ухвалою суду від 24.05.2021р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/886/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №126 від 29.05.2021р. з позовними вимогами не погодився, у зв`язку з тим, що станом на 29.06.2021р. сума боргу за договорами-заявками складає 224500 грн, у задоволенні позову просив відмовити.

Відзив надійшов до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою суду 24.05.2021р. про відкриття провадження у справі.

Однак, враховуючи завдання господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуванням в судовому процесі, застосовуючи принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд враховує вказану заяву по суті спору та додані до неї докази часткових оплат при розгляді справи.

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом позивача, до господарського суду не надходила.

Як зазначалось, провадження у справі було відкрито 24.05.2021р. та її розгляд здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у ст.ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж «розумного строку» цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), §103).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013р., Папазова та інші проти України від 15.03.2012р.).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, розгляд справи здійснюється судом у строк, який перевищує встановлений ст.248 Господарського процесуального кодексу України, проте, відповідає критеріям розумності строку розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В силу норм ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

За змістом ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввіреній їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установленій законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» із заявками на здійснення перевезення вантажів автотранспортом, а саме:

- договір-заявка №АТ000002835/16279 від 20.11.2020р. на суму 21000 грн;

- договір-заявка №АТ000002954/16397 від 02.12.2020р. на суму 17000 грн;

- договір-заявка №АТ000003051/16509 від 14.12.2020р. на суму 22500 грн;

- договір-заявка №АТ000003050/16508 від 14.12.2020р. на суму 17000 грн;

- договір-заявка №АТ000003178/16646 від 24.12.2020р. на суму 15000 грн;

- договір-заявка №АТ000000019/16709 від 05.01.2021р. на суму 31000 грн;

- договір-заявка №АТ000000025/16718 від 11.01.2021р. на суму 14000 грн;

- договір-заявка №АТ000000035/16731 від 13.01.2021р. на суму 31000 грн;

- договір-заявка №АТ000000040/16738 від 14.01.2021р. на суму 17000 грн;

- договір-заявка №АТ000000039/16737 від 14.01.2021р. на суму 17000 грн;

- договір-заявка №АТ000000133/16853 від 27.01.2021р. на суму 15000 грн;

- договір-заявка №АТ000000152/16873 від 28.01.2021р. на суму 15000 грн;

- договір-заявка №АТ000000202/16925 від 03.02.2021р. на суму 15000 грн;

- договір-заявка №АТ000000252/16975 від 10.02.2021р. на суму 27000 грн.

Перелік замовлених послуг, порядок розрахунків, ціна та загальна вартість узгоджені сторонами та відображені у зазначених заявках, які містять підписи замовника та виконавця.

Надання виконавцем послуг за вказаними заявками підтверджується представленими до матеріалів справи актами на загальну суму 274500 грн, які підписані сторонами, а саме:

- акт №2697 від 24.11.2020р. на суму 21000 грн;

- акт №2777 від 04.12.2020р. на суму 17000 грн;

- акт №2937 від 21.12.2020р. на суму 22500 грн;

- акт №2938 від 21.12.2020р. на суму 17000 грн;

- акт №3053 від 30.12.2020р. на суму 15000 грн;

- акт №14 від 12.01.2021р. на суму 31000 грн;

- акт №39 від 13.01.2021р. на суму 14000 грн;

- акт №47 від 14.01.2021р. на суму 31000 грн;

- акт №59 від 18.01.2021р. на суму 17000 грн;

- акт №60 від 18.01.2021р. на суму 17000 грн;

- акт №187 від 01.02.2021р. на суму 15000 грн;

- акт №189 від 02.02.2021р. на суму 15000 грн;

- акт №239 від 08.02.2021р. на суму 15000 грн;

- акт №293 від 15.02.2021р. на суму 27000 грн;

В підтвердження фактичного виконання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» також надано суду копії відповідних товарно-транспортних накладних.

Наведені акти підписані представниками сторін без зауважень та заперечень стосовно якості та обсягу наданих послуг, містять посилання на договори-заявки, внаслідок чого, зважаючи на приписи ст.ст.76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, приймаються судом як належні та допустимі докази надання обумовлених вказаними договорами послуг на загальну суму 274500 грн.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договорами-заявками обов`язок щодо оплати послуг у повному обсязі та у визначений угодами строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в сумі 248500 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.903 вказаного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом п.4 договорів-заявок замовник зобов`язується сплатити перевізнику вартість організації перевезення вантажу в безготівковій формі не пізніше 10 днів з моменту вивантаження вантажу.

Відтак, враховуючи умови договорів-заявок, з огляду на те, що надання послуг здійснювалось протягом листопада 2020 року лютого 2021 року, строк виконання платіжних зобов`язань за спірними перевезеннями є таким, що настав.

Як встановлено, до відкриття провадження у справі відповідач перерахував на користь позивача 26000 грн, а саме:

- платіжне доручення №6293 від 16.02.2021р. на суму 5000 грн (договір-заявка №АТ000002835/16279 від 20.11.2020р.);

- платіжне доручення №6555 від 02.04.2021р. на суму 10000 грн, №6590 від 09.04.2021р. на суму 6000 грн та №6635 від 16.04.2021р. на суму 5000 грн (договір-заявка №АТ000003051/16509 від 14.12.2020р.).

Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, позивачем правомірно було заявлено до стягнення 248500 грн.

Разом з тим, під час розгляду справи Приватне акціонерне товариство «Авдіївський завод металевих конструкцій» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» грошові кошти в сумі 24000 грн (платіжні доручення №6841 від 18.06.2021р. на суму 17000 грн, №6846 від 24.06.2021р. на суму 7000 грн).

Дослідивши вказані платіжні доручення, суд встановив, що погашення заявленої до стягнення суми основного боргу за надані транспортні послуги відбулось під час розгляду справи (13.05.2021р. звернення позивача до суду із розглядуваним позовом згідно з поштовим штемпелем).

За приписами п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням того, що заборгованість відповідача перед позивачем на суму 24000 грн погашена в процесі розгляду справи, провадження по справі №905/886/21 стосовно вимог про стягнення боргу на вказану суму підлягає закриттю.

Водночас, враховуючи, що відповідачем всупереч вимог ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України доказів оплати позивачу заборгованості за договорами-заявками у розмірі 224500 грн до матеріалів справи не надано, суд дійшов висновку, що Приватним акціонерним товариством «Авдіївський завод металевих конструкцій» своїх зобов`язань, в порушення вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України в цій частині не виконано.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за наявними у матеріалах справи договорами-заявками виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе обов`язки за в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» про стягнення заборгованості в сумі 248500 грн підлягають частковому задоволенню. Одночасно, з огляду на приписи п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 24000 грн підлягає закриттю.

При цьому, судом враховано, що у призначенні платежів платіжних доручень №6841 від 18.06.2021р., №6846 від 24.06.2021р. на загальну суму 24000 грн міститься посилання на договір-заявку №АТ000003050/16508 від 14.12.2020р., сума якої становить 17000 грн. Тобто, платіж перевищує розмір належної до сплати суми на 7000 грн. Проте, зважаючи на наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за іншими договорами-заявками, враховуючи відсутність доказів того, що між сторонами існують будь-які інші правовідносини, окрім спірних, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» керуючись приписами ст.534 Цивільного кодексу України не позбавлено права та можливості здійснити зарахування відповідної суми в рахунок погашення заборгованості в порядку черговості.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 3727,50 грн, сплачений позивачем на підставі платіжного доручення №33 від 11.05.2021р., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, і лише після відкриття провадження у справі відповідачем вчинені дії щодо часткового погашення суми заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 231, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» (86060, Донецька область, м.Авдіївка, вул.Маяковського, 94, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» (18029, м.Черкаси, вул.Руставі, 4, ) заборгованість у розмірі 224500 грн, а також судовий збір в сумі 3727,50 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс і Ко» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський завод металевих конструкцій» в частині заборгованості в сумі 24000 грн.

Повний текст рішення складено 06.09.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця