ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1718/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши матеріали справи №916/1718/21

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" (65007, м. Одеса, вул. Болградська, буд. 1, )

до відповідача: Григор`єва Станіслава Юрійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 31 394,53грн.

Представники сторін:

від позивача - Рогозний І.М., ордер № 311880, дата видачі : 19.07.21;

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Григор`єва Станіслава Юрійовича про стягнення 31 394,53грн.

Ухвалою від 22.06.2021р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" було залишено без руху.

02.07.2021р. до господарського суду надійшла заява (вх. №17783/21) від Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.07.2021р. провадження по справі №916/1718/21 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

11 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (Суборендар) та Фізичною особою-підприємцем Григор`євим С.Ю. (Піднаймач) був укладений договір № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 піднайму частини приміщення, за умовами якого Суборендар передав, а Піднаймач прийняв в піднайом частину нежитлового приміщення загальною площею 70 кв.м. (сімдесят квадратних метрів) за адресою: Одеська обл.. м. Чорноморськ, вул. Паркова. 2-М, на визначений договором строк.

Фактична передача Об`єкта в піднайом оформлюється Актом приймання-передачі, який підписується Сторонами договору та є невід`ємною частиною Договору (п.1.6 договору).

11.10.2019р. між сторонами по справі був підписаний Акт приймання-передачі до Договору піднайму частини приміщення № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 від 11.10.2019р.

Відповідно до п.п. 2.2.1. Договору Піднаймач зобов`язаний вчасно й повністю сплачувати Суборендарю плату за піднайом, встановлену Договором і наступними змінами й доповненнями до нього, нести витрати, пов`язані з використанням Об`єкту.

Відповідно до п. 3.1. Договору за користуванням Об`єктом Піднаймач сплачує Суборендарю плату за піднайом в розмірі - 20 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3333.33 грн. Експлуатаційні витрати, опалення, комунальні послуги та плата за користування земельною ділянкою, на якій безпосередньо розташований Об`єкт (тобто будівля, частиною якої є Об`єкт), входять до складу плати за піднайом Об`єкту. Вартість спожитої електроенергії та води у вартість плати за піднайом не входить й оплачується додатково, згідно показань приладів обліку спожитої електроенергії та води. Нарахування плати за піднайом Об`єкту здійснюється з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Акту приймання-передачі Об`єкту. Всі грошові розрахунки за Договором здійснюються у національній валюті України.

Оплата за піднайом Об`єкту вноситься шляхом перерахування на поточний рахунок Суборендаря в наступному порядку: Оплата за піднайом за перший та гарантований платіж за останній місяці користування Об`єктом здійснюється Піднаймачем протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту укладення цього Договору. Починаючи з другого місяця користування Об`єктом плата за піднайом сплачується Піднаймачем щомісяця не пізніше 10 (десятого) числа поточного (звітного) місяця та зараховується за поточний місяць користування Об`єктом. У разі зміни розміру плати за піднайом на початок останнього місяця піднайму за Договором, сума платежу за останній місяць підлягає коригуванню, з урахуванням гарантованого платежу, проведеного згідно підпункту 3.2.1 (п. 3.2 договору).

Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе за договором зобов`язання, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 64 868,57грн.

Так, як зазначає позивач 31 січня 2021 року Сторонами Договору був складений та підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.21 року включно, згідно із яким заборгованість відповідача перед позивачем склала 64 868,57 грн., яка складалася з таких сум: 20 000,00 грн. - орендна плата за грудень 2019 року; 20 000,00 грн. - орендна плата за вересень 2020 року; 9 032,26 грн. - орендна плата за жовтень 2020 року; 7 498,91 грн. - плата за відшкодування спожитої електричної енергії в серпні 2020 року; 1367,57 грн. - плата за відшкодування спожитої води в серпні 2020 року; 5975,32 грн. - плата за відшкодування спожитої електричної енергії у вересні 2020 року; 994,56 грн. - плата за відшкодування спожитої води в серпні 2020 року.

Проте в подальшому зазначена сума заборгованості була зменшена відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків від 31.01.2021 року та листа ФОГІ Григор`єва С.Ю., які були складені за договором піднайму частини приміщення № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 від 11.10.2019 року між ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» та ФОП Григор`євим С.Ю. на 20 000.00 грн. Крім того, відповідачем 26 квітня 2021 року була здійснена часткова оплата заборгованості в розмірі 20 000.00 грн.

Отже, як вказує позивач, основна сума основного боргу відповідача перед ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» згідно укладеного Договору становить 24 868,57 грн.

Відповідно до Додаткової угоди до Договору від 14.10.2019 року Сторони домовились розірвати договір піднайму частини приміщення № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 з 14 жовтня 2020 року.

За посиланнями позивача, з метою досудового врегулювання спору, 14.05.2021 року він звернулось до Григор`єва С.Ю. із претензією вих. № 01, відповідно до якої просив сплатити заборгованість за договором піднайму частини приміщення № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 від 11.10.2019 року, у розмірі 24 868,57 грн.

У відповідь на зазначену претензію, відповідач у листі від 24.05.2021 р. повідомив, що через скрутне матеріальне становище не має можливості сплатити суму заборгованості, та пропонував розглянути питання про розстрочення суми заборгованості.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору щодо належної оплати орендної плати, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 494,19грн. та інфляційні витрати в розмірі 2 031,76грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 піднайму частини приміщення від 11.10.2019р. , стало підставою для звернення Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено матеріалами справи, 11 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (Суборендар) та Фізичною особою-підприємцем Григор`євим С.Ю. (Піднаймач) був укладений договір № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 піднайму частини приміщення, за умовами якого Суборендар передав, а Піднаймач прийняв в піднайом частину нежитлового приміщення загальною площею 70 кв.м. (сімдесят квадратних метрів) за адресою: Одеська обл.. м. Чорноморськ, вул. Паркова. 2-М, на визначений договором строк.

Фактична передача Об`єкта в піднайом оформлюється Актом приймання-передачі, який підписується Сторонами договору та є невід`ємною частиною Договору (п.1.6 договору).

11.10.2019р. між сторонами по справі був підписаний Акт приймання-передачі до Договору піднайму частини приміщення № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 від 11.10.2019р.

Відповідно до п.п. 2.2.1. Договору Піднаймач зобов`язаний вчасно й повністю сплачувати Суборендарю плату за піднайом, встановлену Договором і наступними змінами й доповненнями до нього, нести витрати, пов`язані з використанням Об`єкту.

Згідно до ч.ч.1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору за користуванням Об`єктом Піднаймач сплачує Суборендарю плату за піднайом в розмірі - 20 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3333.33 грн. Експлуатаційні витрати, опалення, комунальні послуги та плата за користування земельною ділянкою, на якій безпосередньо розташований Об`єкт (тобто будівля, частиною якої є Об`єкт), входять до складу плати за піднайом Об`єкту. Вартість спожитої електроенергії та води у вартість плати за піднайом не входить й оплачується додатково, згідно показань приладів обліку спожитої електроенергії та води. Нарахування плати за піднайом Об`єкту здійснюється з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Акту приймання-передачі Об`єкту. Всі грошові розрахунки за Договором здійснюються у національній валюті України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата за піднайом Об`єкту вноситься шляхом перерахування на поточний рахунок Суборендаря в наступному порядку: Оплата за піднайом за перший та гарантований платіж за останній місяці користування Об`єктом здійснюється Піднаймачем протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту укладення цього Договору. Починаючи з другого місяця користування Об`єктом плата за піднайом сплачується Піднаймачем щомісяця не пізніше 10 (десятого) числа поточного (звітного) місяця та зараховується за поточний місяць користування Об`єктом. У разі зміни розміру плати за піднайом на початок останнього місяця піднайму за Договором, сума платежу за останній місяць підлягає коригуванню, з урахуванням гарантованого платежу, проведеного згідно підпункту 3.2.1 (п. 3.2 договору).

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе за договором зобов`язання, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 64 868,57грн, як в подальшому була частково оплачена, в зв`язку з чим сума основного боргу за договором № ПМТ/ЧП2м-Г-08/1110-19 піднайму частини приміщення від 11.10.2019р. склала 24 868,57грн.

При цьому факт наявності заборгованості в зазначеній сумі відповідачем не спростовано та підтверджується листом від 24.05.2021р.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, Григор`єв Станіслав Юрійович у встановлений договором строк не здійснив належну оплату орендної плати, в зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 24 868,57 грн. є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Позивачем було нараховано три відсотки річних в розмірі 494,19 грн. та інфляційних витрат в розмірі 2 031,76 грн.. Розглянувши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Григор`єва Станіслава Юрійовича трьох відсотків річних в загальному розмірі 494,19грн. та інфляційних витрат в розмірі 2 031,76грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" (65007, м. Одеса, вул. Болградська, буд. 1, ) до Григор`єва Станіслава Юрійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Григор`єва Станіслава Юрійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН-ТРЕЙД" (65007, м. Одеса, вул. Болградська, буд. 1, ) основний борг в сумі 24 868 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім)грн. 57коп., 3% річних в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири)грн. 19коп. інфляційні витрати в розмірі 2 031 (дві тисячі тридцять одна)грн. 76коп. та судовий збір 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят)грн. 00коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 вересня 2021 р.

Суддя К.Ф. Погребна