УХВАЛА

м. Київ

08.09.2021Справа № 910/14278/21
Суддя Господарського суду міста Києва Зеленіна Н.І., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Зінькевич Галини Миколаївни за вих. №б/н від 01.09.2021 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Допомога" про видачу судового наказу за вимого про стягнення заборгованості у розмірі 211 301,53 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Зінькевич Галина Миколаївна звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Допомога" про стягнення заборгованості у розмірі 211 301,53 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 7 958,07 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1- 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої заяви ФОП Зінькевич Г.М зазначає, що між нею та ТОВ "Медичний центр "Допомога" було укладено договір суборенди №05/02/20 від 05.02.2020, за яким, як зазначає заявник, у боржника утворилася заборгованість, яка складається з 130 318,058 грн - заборгованості по сплаті орендної плати, 624,48 грн - заборгованості по сплаті послуг за електроенергію, 152,28 грн - заборгованості по сплаті послуг за водопостачання, 1 612,27 грн - заборгованості за послуги прибирання території, 1 612,27 грн - заборгованості за послуг з вивезення сміття, 6 797,28 грн - 5% на підставі п. 3.1 договору, 986,79 грн - пені, 69 198,12 грн - штрафу.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата сплачується суборендарем у розмірі 30 000,00 грн без ПДВ на місяць. … Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності суборендаря. Оплата здійснюється в готівковій та безготівковій формі. При оплаті у безготівковому порядку сума орендної плати збільшується на 5% від суми орендної плати яка повинна бути сплачена за відповідний місяць з урахуванням усіх видів нарахувань, санкцій передбачених договором.

Окрім того, відповідно до п. 3.8 договору, суборендар окремо від орендної плати відшкодовує орендарю вартість комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, водовідведення тощо), а також вивіз сміття, прибирання прибудинкової території та компенсація податку на нерухомість й податку на землю. Вищезазначені витрати суборендар зобов`язується відшкодувати орендарю на підставі виставлених рахунків-фактур щомісячно до 25 числа поточного місяця.

Однак доказів на підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, доказів виставлення рахунків на оплату комунальних послуг, до матеріалів заяви не додано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, не надано усіх документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, частина заявлених вимог, зокрема стягнення 5%, пеня та штраф, не підлягає розгляду у порядку наказного провадження, оскільки дані вимога не відносяться до безспірної грошової заборгованості відповідача.

За змістом п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу; та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Суд зазначає, що акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18.

Розгорнута відомість розрахунків по контрагенту та довідка, складена в односторонньому порядку заявником також не є доказом існування безспірної заборгованості, оскільки не містить даних про обізнаність боржника із зазначеною в них заборгованістю.

Враховуючи наведене, оскільки заявником не додано до заяви документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимог, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 148, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Зінькевич Галині Миколаївні у видачі судового наказу за вимого про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Допомога" заборгованості у розмірі 211 301,53 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна