ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6059/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання: Абадей М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Фещенко Ю.В.) від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубіжанська панчішна мануфактура" (м. Рубіжне Луганської області)

до Фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 4 від 24.07.2017 у загальному розмірі 548 439 грн. 66 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубіжанська панчішна мануфактура" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 4 від 24.07.2017 у загальному розмірі 548 439 грн. 66 коп., де: - 513 889 грн. 04 коп. - основний борг; - 31 462 грн. 94 коп. - пеня; - 3 087 грн. 68 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 4 від 24.07.2017 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений в період з 20.12.2017 по 30.01.2019 товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 513 889 грн. 04 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі підпункту 6.3. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 20.02.2018 по 11.03.2020 в сумі 31 462 грн. 94 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період прострочення з 20.02.2018 по 11.03.2020 в сумі 3 087 грн. 68 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20:

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубіжанська панчішна мануфактура" до Фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни про стягнення заборгованості за договором поставки № 4 від 24.07.2017 у загальному розмірі 548 439 грн. 66 коп. - задоволено частково;

- стягнуто з Фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубіжанська панчішна мануфактура" (93000, Луганська область, м. Рубіжне, проспект Московський, будинок 16А; ідентифікаційний код 37218326) 513 889 грн. 04 коп. - основного боргу та 7 708 грн. 34 коп. - частину витрат по сплаті судового збору;

- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася фізична особа-підприємець Загорська Наталія Анатоліївна, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що судом першої інстанції не враховані обставини, які склалися у підприємницької діяльності відповідачки, а саме пожежа в орендованому нею приміщенні та втрата майна, чим і обумовлена неможливість виконання останньою своїх зобов`язань перед позивачем, що звільняє відповідача від відповідальності за не виконання свого зобов`язання за договором.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021р., у складі колегії суддів: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Кузнецов В.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 09.09.2021р.

14.07.2021р. до апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 913/336/21.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.09.2021р., на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із відпусткою судді Коваль Л.А. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021р., апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Мороз В.Ф., Кузнецов В.О.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку повноважних представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом, що підтверджується матеріалами справи. Позивачем також не подано відзив на апеляційну скаргу.

Представником позивача 09.09.2021р. надіслано електронною поштою до апеляційного суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке з огляду на приписи ч. 2 ст. 197 ГПК України не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 24.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубіжанська панчішна мануфактура" (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Загорською Наталією Анатоліївною (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 4 (далі - договір, а.с.19-21), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупцеві текстильні товари (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У пункті 9.2. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його укладання, змінюється, розривається або припиняється з підстав та в порядку, які встановлені договором або законодавством України.

Доказів зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору, найменування (асортимент, номенклатура), кількість, ціна за одиницю та загальна вартість товару вказані у специфікації № 1, яка додана до договору і є його невід`ємною частиною.

У відповідності до вказаних умов договору, позивачем та відповідачем було підписано Специфікацію № 1, в яких вони погодили, зокрема, найменування товару, його кількість, ціну, загальну вартість (а.с.22-24).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до умов пункту 2.1. договору поставка постачальником товару покупцю здійснюється окремими партіями за замовленням покупця, яке подається уповноваженою особою покупця на підставі пропозицій постачальника.

На виконання умов договору, позивачем в період з 17.10.2017 по 30.01.2019 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 571 781 грн. 18 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № 95 від 17.10.2017 на суму 113 978 грн. 46 коп. (а.с. 27);

- видатковою накладною № 112 від 27.10.2017 на суму 115 440 грн. 00 коп. (а.с. 28);

- видатковою накладною № 129 від 06.11.2017 на суму 101 692 грн. 80 коп. (а.с. 29);

- видатковою накладною № 153 від 16.11.2017 на суму 129 489 грн. 22 коп. (а.с. 30);

- видатковою накладною № 218 від 20.12.2017 на суму 101 063 грн. 90 коп. (а.с. 31);

- видатковою накладною № 29 від 23.01.2018 на суму 101 551 грн. 20 коп. (а.с.34);

- видатковою накладною № 103 від 27.02.2018 на суму 85 491 грн. 36 коп. (а.с.36);

- видатковою накладною № 157 від 29.03.2018 на суму 101 145 грн. 60 коп. (а.с. 38);

- видатковою накладною № 242 від 24.04.2018 на суму 70 836 грн. 00 коп. (а.с. 39);

- видатковою накладною № 792 від 10.10.2018 на суму 60 006 грн. 60 коп. (а.с. 41);

- видатковою накладною № 1447 від 13.12.2018 на суму 69 360 грн. 00 коп. (а.с. 43);

- видатковою накладною № 124 від 30.01.2019 на суму 521 726 грн. 04 коп. (а.с. 44).

Товар, зазначений у вище вказаних накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення.

Відповідно до умов пункту 1.3. договору сторони, застосовуючи частину 3 статті 670, частину 5 статті 672, частину 1 статті 691 Цивільного кодексу України, встановили, що якщо постачальник передав покупцеві, а покупець прийняв товар, найменування (асортимент, номенклатура) якого не співпадає з умовами договору, та/або більшу кількість товару, ніж це встановлено договором, та/або товар, ціна якого відрізняється від умов договору, покупець зобов`язаний оплатити цей додатково прийнятий товар за найменуванням (асортиментом, номенклатурою), кількістю та за ціною, які вказані сторонами у накладній (видатковій, товарно-транспортній тощо), та в порядку і в строк, які визначені в цьому договорі.

При цьому, умови оплати товару визначені у розділі 5 договору, згідно з положеннями якого оплата товару здійснюється у валюті України - гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Строк оплати партії товару: протягом 21 календарного дня з наступного дня після поставки товару. Обов`язок покупця з оплати товару вважається виконаним з моменту зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (пункти 5.1.-5.3. договору).

Позивач стверджує, що поставлений у період з 20.12.2017 по 30.01.2019 товар відповідачем у визначені договором порядку та строки оплачений у повному обсязі не був, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 513 889 грн. 04 коп., чого відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи встановлений у пункті 5.2. договору строк оплати поставленого товару, приймаючи до уваги отримання покупцем товару за спірними видатковими накладними, строк оплати поставленого за ними товару, є таким, що настав.

За наведених обставин та враховуючи, що відповідач не надав доказів на підтвердження повної оплати поставленого позивачем у період з 20.12.2017 по 30.01.2019 в сумі 513 889 грн. 04 коп., суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 513 889 грн. 04 коп.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для звільнення відповідача від виконання свого обов`язку з оплати поставленого позивачем товару.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.

Вказана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 908/1399/17.

Отже, наявність непередбачуваних обставин, які не залежать від волі сторін договору, за яких неможливо виконати покладені на них зобов`язання (форс-мажор), на що посилається відповідач, має бути доведена у встановленому чинним законодавством порядку.

Компетентними органами щодо засвідчення обставин непереборної сили законодавством визначено Торгово-промислову палату України та 25 регіональних торгово-промислових палат: 24 обласних та міста Києва (далі - ТПП).

Згідно із частиною 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі також - Регламент ТПП) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Згідно із пунктом 3.3. Регламенту ТПП сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За результатами розгляду документів ТПП України/регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (пункт 6.11. Регламенту ТПП).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що просто існування таких обставини не є форс-мажором. Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе неможливість виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, саме через неї. Щоб засвідчити форс-мажорні обставини, потрібно звернутися до Торгово-промислової палати. Для того, щоб отримати сертифікат ТПП про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання.

Обов`язок доказування настання форс-мажорних обставин покладено на заявника, який несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, відомостей та доказів. І вже за результатами розгляду таких документів Торгово-промислова палата видає сертифікат про форс-мажорні обставини.

Отже, на підтвердження пожежі як форс-мажорної обставини, яка свідчить про відсутність вини відповідача у порушенні зобов`язання з оплати поставленого товару за договором, останній мав би пред`явити відповідний сертифікат Торгово-промислової палати.

Однак, в матеріалах справи відсутні сертифікати, видані Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання відповідачем договору поставки № 4 від 24.07.2017

Надані відповідачем акт про пожежу від 27.08.2018 та складені у зв`язку з нею документи, не є належними доказами наявності форс-мажорних обставин. Більше того, фактично, спірна заборгованість утворилась внаслідок неповної оплати поставленого 13.12.2018 та 30.01.2019 товару, отже, спірні поставки відбулись після виникнення пожежі в орендованому відповідачем приміщенні № 99 по вул. Качалова, 42 у м. Кривому Розі.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскаржуване рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 11.05.2021р. відсутні.

Виходячи з обставин справи та приписів ч. 5 ст. 227 ГПК України не вбачає апеляційний суд і підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 913/336/21, предметом позову, у якій є визнання недійсним договору поставки № 4 від 24.07.2017, адже її розгляд не унеможливлює розгляд даної справи. Відтак у задоволенні відповідного клопотання відповідача слід відмовити.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 11 562,51грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Загорської Наталії Анатоліївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021р. у справі № 904/6059/20 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на фізичну особу-підприємця Загорську Наталію Анатоліївну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження та його строк визначені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 13.09.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов