ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021м. ДніпроСправа № 904/6232/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-ІНЖИНІРИНГ"

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення заборгованості у розмірі 149 306,29 грн. за договором №434/05/129Е від 08.05.2019 року про закупівлю послуг

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 149 306,29 грн. за договором №434/05/129Е від 08.05.2019 року про закупівлю послуг.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що позовні вимоги Позивача є безпідставними, необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, мотивуючи тим, що відповідно до п. 2.3. умов договору підставою для оплати виконання послуг є Акти здачі-приймання виконання послуг, підписані з двох сторін та рахунок доданий до нього. Замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу не менше ніж 15 банківських днів від дати підписання актів здачі-приймання виконаних послуг. Беручи до уваги цей пункт договору Відповідач вважає, що строки оплати не пропущені й відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання. Також Відповідач вважає, що пеня нарахована неправомірно, оскільки в договорі не визначено конкретний розмір пені.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що на підтвердження факту заборгованості Відповідача перед Позивачем, яка виникла через неналежне та неповне виконання Відповідачем грошового зобов`язання за договором № 434/05/129Е від 08.05.2019 про закупівлю послуг, Позивач надав до позову достатньо належних доказів. Твердження Відповідача про безпідставне нарахування пені в розмірі 16 846,57 грн. за порушення строків оплати за надані послуги, Позивач вважає безпідставним, оскільки п. 5.4. Договору визначено, що за порушення строків оплати за надані послуги, передбачених Договором, Замовник сплачує Виконавцю штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГП України. Що стосується твердження Відповідача про те, що при виконанні договірних зобов`язань з боку Відповідача не було допущено порушення строків оплати і відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання, дане твердження є надуманим, оскільки п. 2.3. Договору визначено, що підставою для оплати виконаних послуг є Акти здачі-приймання виконаних послуг, підписані з двох сторін та рахунок доданий до нього. Замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу не менше ніж 15-ть банківських днів від дати підписання Актів здачі-приймання виконаних послуг. Таким, чином, строк виконання грошового зобов`язання за Договором розпочинається з дати підписання сторонами Актів здачі-приймання виконаних послуг. Також Позивач звертає увагу суду, що Відповідач провів три оплати за Договором на загальну суму 179 794,00 грн. Всі зазначені оплати проведені Відповідачем без будь-яких додаткових звернень Позивача з вимогою про проведення оплати за надані по Договору послуги, що вказує на те, що Відповідач під час укладення Договору та під час дії Договору добре розумів, що умовами Договору визначені строки оплати, і що Відповідач повинен здійснювати оплату наданих по Договору послуг на підставі підписаних сторонами актів та наданого Позивачем рахунку без будь-яких умов щодо здійснення оплати після звернення Позивача з вимогою про оплату послуг відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, про які зараз заявляє представник Відповідача у відзиві на позовну заяву, чим навмисно вводить суд в оману.

Від Відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому осатаній заперечує нарахування пені.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2019 Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Замовник) з ТОВ "СТС-ІНЖИНІРИНГ" (далі Виконавець) підписано договір № 434/05/129 про закупівлю послуг, за п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується надати послуги зазначені в п. 1.2. договору, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного договору Послуги з технічного огляду та випробовувань код 7163 (Технічна експертиза існуючих об`єктів. Обстеження і оцінка технічного стану будівель і споруд ДП "СхідГЗК") (далі - послуги) (п. 1.2. Договору).

Розділом 2 Договору передбачається, що за виконані послуги, згідно з цим договором, Замовник перераховує Виконавцеві, відповідно до протоколу погодження договірної ціни (Додаток 1) що є невід`ємною частиною даного договору 285 000,00 грн. (двісті вісімдесят п`ять тисяч гривень) без ПДВ (платник єдиного податку).

Послуги, які виконуються відповідно до цього Договору, сплачуються Замовником за погодженими цінами в національній валюті України.

Підставою для оплати виконаних послуг є Акти здачі-приймання виконаних послуг, підписані з двох сторін та рахунок доданий до нього. Замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу не менше ніж 15-ть банківських днів від дати підписання Актів здачі-приймання виконаних послуг.

Здавання-прийняття послуг в цілому оформлюється актом, що складається в 4-х примірниках та є підставою для проведення розрахунків ( п. 3.3. Договору).

Замовник зобов`язаний здійснювати розрахунки відповідно до умов Договору (п.4.1.1. Договору).

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених зобов`язань (п. 5.1. Договору).

За порушення строків оплати за надані послуги, передбачених Договором, Замовник сплачує Виконавцю штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України (п. 5.4. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 7.1. Договору).

Виконавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання наданих послуг № 1 від 31.05.2019 на суму 205 206,00 грн., № 2 від 31.07.2019 на суму 54 760,00 грн., № 3 від 31.07.2019 на суму 25 034,00 грн. та листом Відповідача № 05-62/5900 від 05.08.2019 про надання відгуку про те, що Договір успішно виконаний, послуги за вказаним Договором надані відповідно до нормативних документів в будівництві, з належною якістю та у зазначені календарним планом терміни.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, останній борг за Договором не сплатив.

На прострочений борг Відповідача Позивач, з посиланням на ч.6 ст.231 ГК України, п. 5.4 Договору нарахував пеню 16 846,57 грн. за період прострочення з 25.06.2019 по 25.12.2019, з посиланням на ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних 8 230,96 грн. за період з 24.06.2019 по 04.07.2021, індекс інфляції 13 022,76 грн. за період з 01.07.2029 по 31.05.2021.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є виконання Позивачем умов Договору наявність боргу у Відповідача та обґрунтованість нарахованих Позивачем стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач основний борг не заперечує, однак, посилаючись на п. 2.3. Договору вважає, що не допустив порушень договірних зобов`язань щодо строків оплати, у зв`язку з чим відсутнє прострочення виконання грошових зобов`язань, оскільки строк виконання грошового зобов`язання не настав.

Виконання договірних зобов`язань Позивачем підтверджується договором з додатками, актами здачі-приймання наданих послуг, актами звірки взаєморозрахунків, платіжними дорученнями Відповідача.

Заперечення Відповідача про ненастання строків оплати суд не приймає, оскільки відповідно до формулювання умов, викладених у п. 2.3 Договору, сторони погодили мінімальний строк відстрочки (15 банківських днів) після якого у Позивача настає право вимоги, а у Відповідача обов`язок оплати наданих послуг. Інший строк оплати сторони могли погодити додатково, однак суду не надано доказів погодження сторонами іншого строку оплати за Договором.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд визнає обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству розрахунки основного боргу, 3% річних та індексу інфляції.

Вимоги про нарахування пені суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Так, Позивач нарахував Відповідачеві пеню, посилаючись на ч. 6 ст. 231 ГК України, тобто застосував договірну неустойку, передбачену п. 5.4. Договору.

Однак, у п. 5.4. Договору сторони не визначили, яка саме частина ст. 231 ГК України є підставою для сплати відповідачем штрафних санкцій та не встановили конкретного розміру (відсотку) штрафної санкції (пені), яка в силу ч. 3 ст. 549 ЦК України та ч. 4 ст. 231 ГК України підлягає обчисленню саме у відсотках.

Договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише відсилання до норми законодавства, якою передбачені різні підстави стягнення та обчислення штрафних санкцій, зокрема ч. 2, 4, 6 ст. 231 ГК України.

За приписом же ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Між тим, ч. 6 ст. 231 ГК України, на яку посилається Позивач в обґрунтування стягнення пені, не є такою нормою законодавства, яка встановлює обов`язок та умови сплати пені, тобто є безумовною підставою для стягнення неустойки в силу закону, а відтак не може бути застосована у даному випадку.

Відповідно, умовами Договору взагалі не встановлено розміру пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а ч. 6 ст. 231 ГК України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) пені, а лише встановлює порядок його визначення у договорі, виходячи з облікової ставки Національного банку України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 904/5922/17.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 105 206,00 грн. основного боргу, 13 022,76 грн. індексу інфляції, 8 230,96 грн. 3% річних, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-Інжиніринг" (49600, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 45, прим. 1, код 42796515) 105 206,00 грн. суму основного боргу, 13 022,76 грн. інфляційних втрат, 8 230,96 грн. 3% річних, 1 922,65 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 10.09.2021.

Суддя С.Г. Юзіков