ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/579/21
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП»

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 (суддя Невінгловська Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ХАДЖИБЕЙ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП»

про стягнення 110 148,62 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2021 року ТОВ «СК ХАДЖИБЕЙ» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» (далі відповідач) про стягнення заборгованості 110 148,62 грн., з яких: 43 428,00 грн. основна заборгованість, 3 649, 80 грн. пені, 2 303, 64 грн. інфляційні витрати, 767, 18 грн. 3% річних, 60 000,00 грн. штрафні санкції.

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушує умови договору суборенди №1 від 01.02.2018 року в частині розрахунків за користування наданим в суборенду приміщенням. Крім цього, позивач зазначає, що 17.11.2020 року отримав від відповідача , в якому він повідомляє про розірвання Договору суборенди з 30.06.2020 року. Позивач не погоджується із зазначеним, оскільки дострокове розірвання Договору з ним не було узгоджено, а одностороннє розірвання правочину з ініціативи відповідача за умовами Договору суборенди не передбачено.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 43 428,00 грн. заборгованості за користування об`єктом суборенди, 2 449,01 грн. пені, 2 241,60 грн. інфляційних витрат, 736,86 грн. 3 % річних, 40 000, 00 грн. штрафу. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відсутні підстави вважати спірний Договір суборенди розірваним з 30.06.2020 року. Крім цього, орендоване відповідачем приміщення не повернуто позивачу за порядком, обумовленим сторонами у Договорі суборенди.

Господарський суд перерахував суми пені, 3% річних та інфляційні втрати заявлені позивачем до стягнення та задовольнив їх частково, з врахуванням виправлень.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач намагався надати суду, лист повідомлення вих. 04/06 від 04.06.2020, який свідчить, що позивач на офіційну електрону адресу отримав пропозицію та повідомлення про дострокове розірвання договору. На думку скаржника, вказане спростовує твердження позивача, що він не отримував пропозицій та повідомлення про дострокове розірвання договору від відповідача. Ніяких відповідей, зауважень та незгоди щодо передачі приміщення або заперечень щодо дострокового розірвання договору суборенди відповідач не отримав що, на думку відповідача, свідчить про згоду позивача щодо розірвання договору та повернення приміщення з орендованого користування.

Скаржник стверджує що 30.06.2020 року приміщення та ключі від приміщення були повернуті та передані саме ОСОБА_1 , який до цього як юридично так і фактично був директором ТОВ «СК ХАДЖИБЕЙ».

Апелянт зазначає, що позивач навмисно не підписував акт приймання-передачі приміщення, щоб нарахувати суборендну плату та штрафні санкції до кінця строку дії договору.

Крім цього, відповідач зазначає, що він не отримав виставлені позивачем рахунки на оплату суборенди офісного приміщення за період з червня 2020 року по листопад 2020 року.

Разом з апеляційною скаргою, відповідач надав до апеляційного суду додаткові документи, які не просить залучити до матеріалів справи, у зв`язку з цим, судова колегія при перегляді даної справи в апеляційному порядку не буде враховувати вказані додаткові документи.

09.08.2021 до апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що вимоги викладені у скарзі не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, у зв`язку з цим, просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

26.08.2021 до апеляційного суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін та просить суд викликати та допитати у якості свідка ОСОБА_1 .

Щодо прохання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, судова колегія зазначає наступне.

З огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є стягнення 110 148,62 грн., то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ч. 6 ст. 252 ГПК України).

Враховуючи що предметом спору у справі є стягнення грошової суми в розмірі 110 148,62 грн., що є сумою, розмір якої не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав проведення судового засідання з викликом сторін.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Стосовно прохання відповідача про виклик та допит свідка, то судова колегія звертає увагу скаржника, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються (ч. 9 ст. 252 ГПК України).

Враховуючи викладене, судова колегія відмовляє скаржнику в задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін та свідків.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, учасникам справи було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2021 року між ТОВ «СК ХАДЖИБЕЙ» (орендар) та ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» (суборендар) укладено договір суборенди №1 (надалі Договір), за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове платне користування офісне приміщення площею 131 ,00 м2, що розташоване за адресою: м Одеса, вул. Проценка, 23/4 (далі по тексту «Об`єкт суборенди») (п. 1 .1. Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони узгодили, що суборендар вступає в тимчасове платне користування об`єктом суборенди в термін, зазначений в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та Акту прийому-передачі Об`єкту суборенди, який є невід`ємною частиною Договору.

Строк суборенди за цим Договором встановлюється до 31.12.2018 року (включно), який обчислюється з моменту передачі суборендареві об`єкту суборенди, який є невід`ємною частиною Договору. (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору плата за користування об`єктом суборенди є платежем, який суборендар сплачує орендарю за користування об`єктом суборенди не залежно від результату господарської діяльності суборендаря. Орендна плата нараховується орендарем з моменту передачі об`єкту суборенди суборендареві згідно Акту прийому-передачі по день фактичного повернення об`єкту суборенди орендарю.

Плата за користування Об`єктом суборенди за календарний місяць суборенди складає 11 000 гривень в т.ч. ПДВ 1 833,33 гривень із урахуванням індексації (п. 5.1.1 Договору).

Згідно з п. 5.1.2 Договору, суборендар зобов`язується щомісяця не пізніше кожного 5 числа місяця, за який здійснюється платіж сплачувати Орендарю суборендну плату у розмірі, визначеному згідно з п.5.1.1. цього договору.

Суборендар зобов`язаний, зокрема своєчасно здійснювати оплату орендних платежів, комунальних послуг, та інших платежів, пов`язаних з обслуговуванням і експлуатацією об`єкту суборенди, негайно звільнити об`єкт суборенди при припиненні даного Договору і протягом 5-ти календарних днів з моменту припинення договору повернути об`єкт суборенди орендарю (п. 7.1.3, п. 7.1.11 Договору).

За умовами п.8.1.3 Договору, у разі прострочення перерахування орендної плати та / або інших платежів за договором Суборендар сплачує Орендарю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, нарахованої на суму боргу, за кожен день прострочення оплати, а також штраф у сумі 5000 тисяч гривень, якщо прострочення будь-якого платежу триватиме більше, ніж 15 календарних днів.

Відповідно до п.8.1.4 Договору, у разі дострокового розірвання цього Договору, незалежно від причин, Суборендар зобов`язаний сплатити суму суборендної плати до кінця строку дії договору.

Договором суборенди не передбачено розірвання цього Договору з ініціативи суборендаря.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до закінчення строку, встановленого п.4.1 Договору, або до дати його дострокового припинення. Суборендар який, належним чином виконує свої зобов`язання за договором, має переважне право на продовження договору суборенди на узгоджених умовах на той же термін. (п.10.2 Договору).

На виконання умов договору, 01.02.2018 року сторонами було укладено акт прийому-передачі до Договору суборенди №1 від 01.02.2018 року, відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування офісне приміщення площею 131 м2 розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, 23/4. Об`єкт суборенди на момент передачі його в суборенди знаходиться в належному стані і придатний для використання за цільовим призначенням.

29.12.2018 року сторони укладали додаткову угоду до Договору суборенди №1, якою продовжено термін дії Договору до 31.12.2019 року.

01.04.2019 року додатковою угодою №2 до Договору сторони домовились, що орендар передає, а суборендар приймає додатково до приміщень, вказаних у п.1.1 Договору суборенди №1 від 01.02.2018 року в строкове платне користування (оренду) офісне приміщення, площею 51, 7 м2. При цьому, у даній додатковій угоді сторонами було змінено п. 5.1.1 Договору та визначено, що плата за користування об`єктом суборенди з урахуванням її індексації становить суму у розмірі 17 204 грн. у тому числі ПДВ у розмірі 2 867, 33 грн.

На підставі зазначеного, 01.04.2019 року між сторонами був укладений акт прийому-передачі приміщення в оренду, за яким орендар передав, а суборендар прийняв офісне приміщення, площею 51, 7 м2, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, 23/4.

30.04.2019 року між сторони укладали додаткову угоду №3, в якій сторони домовились зменшити площу орендованого приміщення на 131 м2 по вул. Проценка, 23/4 та встановили плату за користування об`єктом суборенди у розмірі 6 204,00 грн.

На підставі акту прийому-передачі приміщення з суборенди від 30.04.2019 року, суборендарем було повернуто офісне приміщення, площею 131 м2..

Додатковою угодою від 30.12.2019 року було продовжено строк суборенди за Договором до 31.12.2020 року, який обчислюється з моменту передачі суборендареві об`єкту суборенди за актом прийому-передачі з оплатою 7 238,00 грн. в місяць.

17.11.2020 позивач отримав від відповідача лист №15 від 11.11.2020 року, в якому відповідач зазначив, що нагадує позивачу про розірвання Договору суборенди №1 від 01.02.2018 року з 30.06.2020 року.

За період з червня 2020 року по листопад 2020 року, позивач виставив рахунки на оплату суборенди офісного приміщення на загальну суму 43 428,00 грн., а саме: рахунок №СФ-0000243 від 01.06.2020 року на суму 7 238,00 грн., №СФ-0000145 від 01.07.2020 року на суму 7 238,00 грн., №СФ-0000162 від 01.08.2020 року на суму 7 238,00 грн., №СФ-0000176 від 01.09.2020 року на суму 7 238,00 грн., №СФ-0000200 від 01.10.2020 року на суму 7 238,00 грн., №СФ-0000215 від 02.11.2020 року на суму 7 238,00 грн., однак, вони залишились не оплаченими.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. ч. 1, 6 ст. 283 ГК України).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України, передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 291 ГК України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

За загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 ГК України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

У Договорі суборенди сторони, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили підстави припинення дії Договору, зокрема наділивши правом ініціювати дострокове розірвання договору в односторонньому порядку лише орендаря.

В матеріалах справи відсутні належні докази, направлення відповідачем та отримання позивачем угоди про розірвання Договору суборенди №1 від 01.02.2018 року та акту приймання-передачі до Договору у червні 2020 року, про повторне направлення яких повідомляє відповідач у листі №15 від 11.11.2020 року.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний Договір суборенди не було розірвано з 30.06.2020 року.

Щодо доводів відповідача як в поясненнях до суду першої інстанції так і в апеляційній скарзі про повернення ключів від приміщення, судова колегія зазначає наступне.

Сторони положеннями п.п. 3.3 3.8 Договору суборенди передбачили, що об`єкт суборенди повертається суборендарем орендарю в порядку, аналогічному встановленому Договором при передачі орендарем об`єкту суборенди суборендареві. Об`єкт суборенди вважається переданим однією Стороною та прийнятим іншою Стороною з моменту підписання Акту прийому-передачі. Об`єкт суборенди повинен бути повернутий Суборендарем Орендарю протягом 5-ти календарних днів з моменту закінчення терміну суборенди або припинення (розірвання) Договору.

Вищевказаний порядок сторонами не було дотримано, то орендоване відповідачем приміщення площею 51,7 кв.м. не повернуто позивачу, у зв`язку з чим з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Враховуючи, що сторони не достягли згоди щодо розірвання договору, отже договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості підлягають задоволенню в сумі 43 428,00 грн., оскільки сторонами не було досягнуто взаємної згоди щодо розірвання Договору суборенди №1 від 01.04.2018 року та у встановленому Договором порядку суборендоване приміщення позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість з оплати суборенди за період з червня по листопад 2020 року.

Щодо позовних вимог про стягнення суми 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, судова колегія зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання, а також відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Колегія суддів перевірила правильність розрахунку суми 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу який було зроблено позивачем та перераховано судом першої інстанції з врахуванням вірних періодів прострочення, позовної давності щодо штрафних санкцій, вірних сум оренди, які не були вчасно сплачені відповідачем позивачу дійшла висновку, що перерахунок зроблений судом першої інстанції є арифметично та методологічно вірним, оскільки при перерахунку судовою колегією, всі суми співпали.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що місцевим судом правомірно частково задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 736,86 грн. 3% річних, 2 241,60 грн. інфляційних втрат, 40 000, 00 грн. штрафу та 2 249, 01 грн. пені.

В апеляційній скарзі відповідач просить відмовити, крім іншого, у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката, проте, судова колегія зазначає, що у вказаній частині господарський суд відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки апелянт не зазначив жодних норм матеріального або процесуального права, які були порушені судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСГРУП» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 року - без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.