ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 справа № 914/1742/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у судовому засіданні справу в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Харків,

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», м. Львів

про стягнення 31 663,33 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Голуб В.В.;

від відповідача : не з`явився;

Хід розгляду справи.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про стягнення 31 663,33 грн.

Ухвалою від 06.07.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 26.08.2021.

В судове засідання 26.08.2021 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задовольнити. Представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав.

18.08.2021 на адресу суду повернувся поштовий конверт від ТОВ «Транс Ойл Сервіс» з ухвалою Господарського суду Львівської області про відкриття провадження у справі, із зазначенням причин повернення: за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

Ухвалою від 26.08.2021 суд відклав розгляд справи на 02.09.2021, у зв`язку із неявкою Відповідача.

В судове засідання 02.09.2021 з`явився представник позивача, надала пояснення по суті спору, просила позов задоволити. Представник Відповідача на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що для відповідача недостатньо часу щодо забезпечення доведення обставин, які мають значення для справи, як на підставу своїх вимог та заперечень проти позовних вимог Позивача, просив розгляд справи відкласти.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, а справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, враховуючи , що закінчується строк розгляду справи, тому спір розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 та ст. 248 ГПК України.

В судовому засіданні 02.09.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 24.07.2020р. укладено договір № 2407/кп на закупівлю товару за предметом закупівлі: ДК021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти, а саме: дизельне паливо в кількості 4260 літрів за відпускними картками-талонами.

На виконання умов Договору, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) було здійснено оплату за Товар у повному обсязі - 75 870,60 грн., згідно платіжного доручення від 17.08.2020 № 62.

Однак, як стверджує позивач, з грудня 2020р. він не має можливості отримати товар на АЗС відповідача МОТТО у м. Краматорську, а також МОТТО та WOG у м. Маріуполі, тобто на тих АЗС, які визначені Додатком 2 до Договору. Вартість залишку неотоварених талонів щодо товару складає 1420 літрів (142 талони по 10 літрів) на загальну суму 25 290, 20 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Суд звертає увагу на те, що направлення ухвал рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених ухвал адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

24.07.2007 травня 2020 року між Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (Покупець) та ТзОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (Постачальник) укладеного Договір про закупівлю № 2407/кп (Договір), відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар, ДК021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти (Дизельне паливо), за відпускними обліковими талонами, смарт-картками або скретч-картками, а Покупець прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 1.2 кількість товару 4260 літрів, Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру та ціна Товару визначаються Сторонами у Специфікації.

Ціна договору становить 75 870,60 грн. (у тому числі: ПДВ 12645,10 грн.) (п. 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата Товару здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з дати фактичного отримання Замовником товару у повному обсязі на підставі видаткових накладних.

Строк поставки Товару, визначений Договором, до 31 грудня 2020 року з моменту підписання Договору.

Розділом 5 Договору визначено, що Товар постачається у формі карток- талонів номіналом 10, 20 літрів у кількості відповідно до Специфіки до Договору, шляхом доставки Замовнику на замовлену партію Товару, за адресою: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39-3. Відвантаження Товару здійснюється на АЗС, що обслуговують картки- талони Постачальника, перелік яких наведено в Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити передачу Замовнику талонів та відпуск Товару на АЗС в порядку та у строки, встановлені цим Договором.

Згідно з підпунктом 6.3.4 пункту 6.3 Договору, Постачальник зобов`язаний виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені Договором, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими законодавчими актами України.

На виконання пункту 4.1 Договору Замовником було здійснено оплату за Товар у повному обсязі - 75 870,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 62 від 17.08.2020.

В позовній заяві позивач зазначив, що з початку дії Договору його умови виконувались належним чином. Автозаправні станції відпускали паливо по наданими Відповідачем талонами. Однак, починаючи з грудня 2020 року не здійснювалось постачання Товару на АЗС МОТТО у м. Краматорську, а також МОТТО та WOG у м. Маріуполі, тобто на тих АЗС, які визначені Додатком 2 до Договору.

На момент подання позовної заяви відповідачем не здійснено позивачу відпуск дизельного палива на автозаправних станціях у кількості 1420 літрів (142 талони по 10 літрів) на загальну суму 25 290, 20 грн. Копії зазначених талонів долучені до позовної заяви.

19.02.2021 на адресу позивача направлено лист вих.№ 1317/01 ТОВ ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС відповідно до змісту якого Постачальником було запропоновано підписати додаткову угоду у зв`язку зі зміною юридичної адреси та відтермінувати строки виконання зобов`язань.

У відповідь міжрегіональне управління листом від 16.03.2021 вих. №915 7/12902/16/2 ІД/12.7 повідомило про відсутність підстав для продовження строків виконання зобов`язань, оскільки термін договору сплив 31.12.2020 і невиконаними залишилися тільки зобов`язання в частині відвантаження Товару, тому підписання додаткової угоди на зміну юридичної адреси Постачальника є недоцільним.

Відповідно до пунктів 7.1 та 7.3 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством. За порушення строків виконання зобов`язань Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відтак за неналежне виконання договірних зобов`язань Позивач нарахував Відповідачу 4602,82 грн пені та 1770,31 грн штрафу.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами Договору про закупівлю №2407/кп від 24.07.2020.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до пунктів 1.1., 3.1., 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 11.1. Договору відповідач зобов`язувався поставити позивачу товар: Код за ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти, зазначені в Специфікації, а позивач прийняти та оплатити такий товар.

Сума визначена у Договорі становить з урахуванням усіх витрат, зборів та податків відповідача 75 870,60 грн, у тому числі ПДВ.

Відпуск товару здійснюється цілодобово по довірчих документах (талони пластикові та/або паперові, або паливні скетч-картки) на АЗС відповідача (власних, орендованих, партнерських), які повинні діяти на всіх АЗС, зазначених відповідачем відповідно до наданого переліку дислокації АЗС.

Довірчі документи (талони пластикові та/або паперові, або паливні скетч-картки) повинні бути передані позивачу на протязі 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання заявки на поставку товару до 31.12.2020р.

Право власності на товар переходить до позивача у момент передачі довірчих документів (талонів, скетч-карток) відповідачем та підписання Сторонами видаткової накладної і може бути реалізоване позивачем у будь-який момент по факту пред`явлення ним талонів на АЗС протягом строку їх дії (не менше 1 року та з можливістю безкоштовного продовження невикористаних довірчих документів на аналогічний термін дії).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020р., але в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно з Специфікацією до Договору № 2407/кп від 24.07.2020р. відповідач поставляє позивачу наступний товар: Дизельне паливо в кількості 4260 літрів, загальною вартістю 75 870,60 грн.

17.08.2020р. позивачем сплачено відповідачу 75 8770,60 грн. за товар (дизельне паливо), що підтверджується платіжним дорученням № 62.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свій обов`язок за Договором з оплати товару виконав у повному обсязі, натомість відповідач свій обов`язок за Договором не виконав. Факт порушення відповідачем права позивача на отримання товару (дизельне пальне) на підставі Договору № 2407/кп від 24.07.2020р. по довірчих документах, які залишились неотовареними, не спростовано та не заперечено відповідачем.

Відповідно до п.10.1. Договору він припинив свою дію 31.12.2020р., тому в силу приписів ч.7 ст.180 ГК України та ст.631 ЦК України, закінчився час, протягом якого відповідач може виконати взятий на себе за Договором № 2407/кп від 24.07.2020р. (п.5.3.) обов`язок з відпуску позивачу товару по довірчих документах (талони пластикові та/або паперові скетч-картки) на АЗС.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи, не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар у кількості 1420 літрів на суму 25290,20 грн.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за Договором щодо поставки товару зазначеного товару позивачу не подав.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми сплачених коштів в сумі 25290,20 грн.

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктами 7.1 та 7.3 Договору, встановлено що за порушення строків виконання зобов`язань Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку штрафу, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 1770,31 грн штрафу.

Щодо стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає у розмірі 1639,37 грн пені, у відповідності до вище зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги підставність позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме в частині стягнення з відповідача 25 290,20 грн заборгованості, 1639,37 грн пені та 1770,31 грн штрафу. У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача частково в розмірі 2057,55грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд. 7-А, ) на Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, вул. Ярослава Мудрого, 16, м. Харків, ) 28699,88 грн . та 2057,55 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк