ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.09.2021р. Справа №905/616/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі», м.Краматорськ

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України», м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 7909700,51 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: Курібло В.А.

від відповідача 1: Байрак Р.В.

від відповідача 2: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь, позивач, звернувся з позовом до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі», м.Краматорськ, та відповідача 2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України», м.Краматорськ, про стягнення заборгованості в сумі 7909700,51 грн., у тому числі основний борг в сумі 6163247,70 грн., пеня в сумі 1051205,10 грн., 3% річних в сумі 247865,00 грн. та інфляція в сумі 447382,71 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем 1 зобов`язань за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. за виконання кого також поручився відповідач 2.

Ухвалою суду від 09.04.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь залишено без руху; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом сплати судового збору в розмірі 2687,92 грн.

20.04.2021р. до суду від позивача надійшла заява про виправлення описки в сумі основного боргу, яка зазначена у резолютивній частині позовної заяви, а саме: вважати вірною суму 6163247,70 грн. Таким чином, враховуючи виправлену суму основного боргу, яка складає 6163247,70 грн., пеню в розмірі 1051205,10 грн., 3% річних в сумі 247865,00 грн. та інфляцію в розмірі 447382,71 грн., загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, складає 7909700,51 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.04.2021р. по справі №905/616/21 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 17.05.2021 року о 14:15 год.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 19.04.2021р. призупинено відправка документів за межі суду.

Телефонограмами суду від 22.04.2021р. повідомлено представників сторін зі змістом ухвали суду від 22.04.2021р.

06.05.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява від 06.05.2021р. про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України», які знаходяться на розрахункових рахунках відповідачів в установах банків в розмірі суми боргу - 7909700,51 грн.

06.05.2021р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon».

Ухвалою суду від 12.05.2021р. відмовлено у задоволені заяви від 06.05.2021р. позивача про вжиття заходів забезпечення позову по справі №905/616/21.

Ухвалою суду від 12.05.2021р. задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

14.05.2021р. на електронну пошту суду від відповідача 2 надійшов відзив №12.05.21-1 від 12.05.2021р., в якому останній заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем та відповідачем 1 без погодження з ним було укладено додаток №4 до договору №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р., відповідно до якого змінено умови зберігання кранового обладнання. Відповідач 2 вважає, оскільки у договорі №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. він поручився за виконання зобов`язань боржника за договором №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р., за яким збільшено обсяг відповідальності боржника додатковою угодою №4 від 20.08.2019р., кредитор поклав на боржника додаткові обов`язки, які раніше не були передбачені договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., а тому на підставі ч.1 ст.559 Цивільного кодексу порука відповідача 2 за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. припинилась.

Ухвалою суду від 17.05.2021р. відкладено підготовче засідання на 08.06.2021 року о 12:45 год.

19.05.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання від 18.05.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Телефонограмою суду від 24.05.2021р. повідомлено представника позивача зі змістом вищезазначеної ухвали суду.

07.06.2021р. до суду від відповідача 1 надійшла заява про вступ у справу як представника №08/06 від 04.06.2021р. та клопотання про відкладення підготовчого засідання №09/06 від 04.06.2021р.

08.06.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання від 08.06.2021р. про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 08.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 06.07.2021р. о 12:15 год.

22.06.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 16.06.2021р.

29.06.2021р. до суду від відповідача 1 надійшло клопотання №37/06 від 23.06.2021р. про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з перебуванням представника відповідача 1 у щорічній відпустці.

Ухвалою 30.06.2021р. задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Телефонограмою суду від 05.07.2021р. повідомлено представника позивача зі змістом вищезазначеної ухвали суду.

Ухвалою суду від 06.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.08.2021р. о 12:00 год.

08.07.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 08.07.2021р.

Телефонограмою суду від 15.07.2021р. повідомлено представника позивача зі змістом вищезазначеної ухвали суду.

03.08.2021р. на електронну пошту суду від відповідача 2 надійшов відзив №12.05.21-1 від 15.05.2021р.

05.08.2021р. на електронну пошту суду від відповідача 2 надійшло клопотання №03.08.21-1 від 03.08.2021р. про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.08.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 07.09.2021 року об 11:30 год.

06.09.2021р. на електронну пошту суду від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по суті. Крім того, у вказаному клопотанні відповідач 2 повідомив суд про подачу ним позовної заяви про визнання припиненою поруки встановленою за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., а тому на його думку заявлена ним позовна заява є такою, що виключає можливість розгляду справи №905/616/21 до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі та прохає суд зупинити провадження по справі №905/616/21. До вказаного клопотання відповідачем додано копію позовної заяви про припинення поруки №02.09.21-11 від 02.09.2021р. та копії опису вкладення в цінний конверт, накладної поштовою установи, в якості доказу направлення даної позовної заяви до господарського суду Донецької області.

В судове засідання 07.09.2021р. з`явились представники позивача та відповідача 1, надали вступне слово, дослідили з судом наявні у справі докази, прийняли участь у дебатах.

Розглянувши в судовому засіданні 07.09.2021р. клопотання відповідача 2 про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Однак, у відповідності до ч.3 ст.195 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Суд зазначає, що вказаною статтею законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав для зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, згідно п.п.1-3 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Крім того, п.1 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.

Відповідно до ч.1 ст.185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Частиною 3 ст.201 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Між тим, ст.194 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавець чітко встановлює певні строки для вчинення певних процесуальних дій, визначаючи їх, в т.ч., і певними стадіями судового процесу.

Як встановлено судом раніше, ухвалою суду від 06.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 05.08.2021р. У судовому засіданні від 05.08.2021р. суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступне слово позивача.

Таким чином, на стадії розгляду справи по суті у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі з підстави, визначеної п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача 2 про зупинення провадження у справі №905/616/21.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи по суті, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Відповідно до положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

У даному випадку суд, з метою дотримання процесуальних прав сторін, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями статей 7, 8, 13-15 Господарського процесуального кодексу України, оголосив перерву в судовому засіданні 05.08.2021р. та надав таким чином відповідачу 2 можливість забезпечити явку його уповноваженого представника у судове засідання та подати усі наявні в нього докази.

В той же, час судом враховано, що відповідач 2 скористався своїм правом на в порядку ст.165 Господарського процесуального кодексу України подав до суду відзив на позовну заяву.

Водночас, судом встановлено, що відповідач 2 у своєму клопотанні про відкладення не зазначає будь-яких інших підстав для відкладення крім подання ним позову про припинення поруки.

Як наслідок, приймаючи до уваги строки здійснення загального позовного провадження, з урахуванням того, що неявка представника відповідача 2 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

15.08.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (позивач, кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі» (відповідач 1, боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України» (відповідач 2, поручитель) був підписаний договір №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості враховуючи до уваги наявність у боржника заборгованості перед кредитором, яка виникла із договору №522/2019-16ТУ від 23.04.2019р. на суму 45000,00 грн. основного боргу і 99077,68 грн. пені; договору №522/2019-17ТУ від 07.05.2019р. на суму 4016359,00 грн. основного боргу і 291790,06 грн. пені, договору №522/2019-20ТУ від 05.06.2019р. на суму 7195573,60 грн. основного боргу і 661254,70 грн. пені, а всього на загальну суму 12308985,04 грн., де: 11256932,60 грн. сума основного боргу (далі основний борг), 1052052,44 грн., сума пені (далі пеня). Розрахунок пені станом на 10.12.2019р. додається (додаток №1 до даного договору).

Відповідно до п.2.1 договору боржник зобов`язується погасити наявну заборгованість перед кредитором в розмірі 12308985,04 грн., в тому числі 11256932,60 грн. сума основного боргу і 1052052,44 грн. сума пені (додаток №1) в наступному порядку:

2.1.1. 2814233,15 грн. основного боргу, а також 325742,19 грн. пені в строк до 10.09.2019 року;

2.1.2. 2814233,15 грн. основного боргу, а також 191528,85 грн. пені в строк до 10.10.2019 року;

2.1.2. 2814233,15 грн. основного боргу, а також 228068,54 грн. пені в строк до 10.11.2019 року;

2.1.4. 2814233,15 грн. основного боргу, а також 306712,86 грн. пені в строк до 10.12.2019 року.

Згідно п.3.1 договору у випадку не виконання або не належного виконання боржником зобов`язань згідно даного договору по погашенню основного боргу і сплати пені, кредитор має право вимагати:

1) дострокове погашення всієї суми заборгованості (основного боргу і пені);

2) сплати, додатково боржником, неустойки (пені) нарахованої протягом всього строку прострочення платежу на суму основного боргу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору. До моменту отримання сторонами оригінала договору, підписані сторонами електронні копії будуть мати юридичну силу оригінала (п.4.10 договору).

Крім того, сторонами підписано додаток №1 до договору №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., в якому викладено розрахунок пені по договорах №522/2019-16ТУ від 23.04.2019р., №522/2019-17ТУ від 07.05.2019р., №522/2019-20ТУ від 05.06.2019р.

Відповідач 1 на виконання умов договору №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.52019р. частково сплачено позивачу у період з 13.09.2019р. по 27.11.2019р. грошові кошти в сумі 5966534,04 грн., а саме:

- згідно платіжного доручення №11508 від 13.09.2019р. - 3116543,04 грн.;

- згідно платіжного доручення №11822 від 10.10.2019р. - 200000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №11855 від 18.10.2019р. - 200000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №12087 від 04.11.2019р. - 1000000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №12230 від 08.11.2019р. - 450000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №12375 від 27.11.2019р. - 1000000,00 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань в частині погашення заборгованості за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., 21.05.2020р. направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі» претензію №146-06 від 20.05.2020р. про погашення заборгованості в сумі 6342442,00 грн.

Проте, відповідач 1 вимоги позивача не задовольнив, відповідь на вказану претензію не надав, грошові кошти за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. не перерахував.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 свої зобов`язання щодо здійснення повної та своєчасної оплати згідно договору виконав неналежним чином та не у повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі 6342451,00 грн.

Так, відповідачем 1 належними та доказами в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 63424551,00 грн. за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач 1 не виконав.

В той же час, у позовній заяві позивачем заявлено до стягнення основний борг в сумі 6163247,70 грн., оскільки згідно ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги про стягнення основного боргу підлягають стягненню у зазначеному позивачем розмірі, а саме, 6163247,70 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п.2.2 договору сторонами передбачено, що крім сум передбачених п.2.1 договору, боржник також зобов`язаний оплатити кредитору пеню у розмірі 34% річних, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості.

Позивачем на підставі вказаного пункту нараховано та пред`явлено до стягнення пеню в сумі 1051205,10 грн., зокрема:

- 517586,18 грн. за період з 11.11.2019р. по 11.05.2020р. на суму 3042301,69 грн. (згідно 3-го графіку визначеного у п.2.1.3 договору);

- 533618,92 грн. за період з 12.12.2019р. по 12.06.2020р. на суму 3120946,01 грн. (згідно 4-го графіку визначеного у п. 2.1.4 договору).

При цьому, в судовому засіданні 07.09.2021р. позивачем також було зазначено про стягнення ним саме пені згідно п.2.2 договору.

Одночасно, як встановлено судом, у п.п.2 п.3.1 договору сторонами було узгоджено, що у випадку не виконання або не належного виконання боржником зобов`язань згідно даного договору по погашенню основного боргу і сплати пені, кредитор має право вимагати сплати, додатково боржником, неустойки (пені) нарахованої протягом всього строку прострочення платежу на суму основного боргу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Тобто, умовами договору передбачено стягнення пені як згідно п.2.2 договору, так й п.п.2 п.3.1.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена в постановах Верховного Суду України від 24.10.2011р. у справі №25/187, від 07.11.2011р. у справі №5002-2/5109-2010 та постановах Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі №910/10224/14, від 23.05.2018р. у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019р. у справі №916/4692/15, від 18.04.2019р. у справі №914/1126/14.

За наведеного, стягненню в примусовому порядку підлягає сума пені, обмежена законодавством. В свою чергу, умови договору, зокрема і в частині сплати штрафних санкцій у більшому розмірі, є обов`язковими для сторін та можуть бути виконані в добровільному порядку.

Визначений сторонами у п.2.2 договору розмір пені - 34% річних за період її нарахування позивачем перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки визначений сторонами у п.2.2 договорі розмір пені перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахунок пені проводиться відповідно до вимог вищезазначеної норми.

Крім цього, при проведенні перевірки здійсненого позивачем нарахування суми пені, судом встановлено факт недотримання останнім вимог п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За змістом ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За приписами ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Таким чином, внаслідок проведеного судом перерахунку суми пені, стягненню підлягає пеня в сумі 696572,02 грн., з якої 363525,33 грн. за період з 11.12.2019р. по 11.05.2020р. на суму 3042301,69 грн. та 333046,69 грн. за період з 12.12.2019р. (початкова дата нарахування визначена позивачем) по 11.06.2020р. (кінцева дата нарахування враховуючи вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) на суму 3120946,01 грн. В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені в сумі 354633,08 грн. задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх неправомірністю.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення інфляцію в сумі 447382,71 грн. та 3% річних в сумі 247865,00 грн., зокрема:

- на суму 3042301,69 грн. (згідно 3-го графіку визначеного у п.2.1.3 договору) за період з листопада 2019р. по лютий 2021р. інфляцію в сумі 222488,58 грн. та 3% річних за період з 11.11.2019р. по 30.03.2021р. в сумі 126276,36 грн.;

- на суму 3120946,01 грн. (згідно 4-го графіку визначеного у п.2.1.4 договору) за період з грудня 2019р. по лютий 2021р. інфляцію в сумі 224894,13 грн. та 3% річних за період з 12.12.2019р. по 30.03.2021р. в сумі 121588,64 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляції є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За змістом ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 2 вказаної статті також визначено, що кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Згідно п.3.2 договору у випадку не виконання або неналежного виконання боржником зобов`язань згідно даного договору по погашенню заборгованості і сплати пені, кредитор має право пред`явити вимоги передбачені п.3.1 договору як до боржника так і до поручителя.

Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором згідно даного договору.

Частиною 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, зобов`язання поручителя не може перевищувати обсягу основного зобов`язання боржника.

Згідно ч.1 ст.559 Господарського процесуального кодексу України порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначає про припинення поруки по договору №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. внаслідок збільшення обсягу відповідальності боржника додатковою угодою №4 від 20.08.2019р. до договору №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р., оскільки у договорі №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. він поручився за виконання зобов`язань боржника за договором №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 06.06.2019р.

Так, у додатковій угоді №4 від 20.08.2019р. до договору №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р. позивач та відповідач 1 передбачили умови зберігання, за яким відповідач 1, крім іншого, передбаченого в договорі, забезпечує зберігання кранів в період з 21.08.2019р. по 20.09.2019р. і до фактичного завершення наданих послуг.

Однак, суд не погоджується з доводами відповідача 2 щодо збільшення обсягу його відповідальності за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., оскільки за умовами вказаного договору відповідач 2 поручився саме за неналежне виконання відповідачем 1 зобов`язань, зокрема, за договором №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р. саме зі сплати основної заборгованості в сумі 7195573,60 грн. та нарахованої на неї пені за період з 22.07.2019р. по 10.11.2019р. в сумі 661254,70 грн. Будь-яких додаткових зобов`язання крім сплати вказаних сум за договором №522/2019-20ТУ про надання послуг вантажопідйомної техніки від 05.06.2019р., поручитель за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р. не прийняв та, відповідно, обсяг відповідальності відповідача 2 не збільшився.

Як свідчать матеріали справи, відповідачами до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за договором №522/2019-65 про врегулювання порядку погашення заборгованості від 15.08.2019р., в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення пені в 354633,08 грн. є неправомірним, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 7555067,43 грн., у тому числі основний борг в сумі 6163247,70 грн., пеня річних в сумі 696572,02 грн., 3% річних в сумі 247865,00 грн., інфляція в сумі 447382,71 грн.

Судовий збір відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі», м.Краматорськ та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України», м.Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 7909700,51 грн., у тому числі основний борг в сумі 6163247,70 грн., пеня в сумі 1051205,10 грн., 3% річних в сумі 247865,00 грн. та інфляція в сумі 447382,71 грн., задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер віндтехнолоджі» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Вітряні парки України» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Леніна, буд. 68-а, ) основний борг в сумі 6163247,70 грн., пеню в сумі 696572,02 грн., 3% річних в сумі 247865,00 грн., інфляцію в сумі 447382,71 грн., всього заборгованість в сумі 7555067,43 грн. та судовий збір в сумі 113326,01 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 07.09.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 09.09.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина