ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5368/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця МИТЮЧЕНКО ВАЛЕНТИНИ ІВАНІВНИ

до відповідача-1 ВЕРХІВЦЕВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ

до відповідача-2 Дніпропетровського державного торгівельно-виробничого підприємства робітничого постачання "Потяг"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-1 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ"

про припинення права власності та про визнання права власності

Представники:

від позивача: Баден О.В., ордер АЕ № 1069675 від 12.05.2021 року, адвокат;

від відповідача-1: Гурський В.С., ордер АЕ № 1079918 від 07.07.2021 року, адвокат;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився.

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Фізична особа-підприємець МИТЮЧЕНКО ВАЛЕНТИНИ ІВАНІВНИ (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою від 31.05.2021 за вих.№б/н до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС" ВЕРХІВЦЕВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - відповідач-1) та до Дніпропетровського державного торгівельно-виробничого підприємства робітничого постачання "Потяг" (далі - відповідач-1), якою просить суд:

1. Визнати таким, що припинене право власності відповідача-2 на нерухоме майно за адресою вулиця Красна 2-В, м.Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область, а саме - комплекс загальною площею 424,5кв.м.

2. Визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - будівлю магазину промислових товарів вулиця Красна 2В, місто Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5368/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021.

Ухвалою від 02.06.2021 позовну заяву від 31.05.2021 за вих.№б/н залишено без руху. Виявлені судом недоліки усунуто 08.06.2021. Ухвалою від 08.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 16.06.2021.

Ухвалою від 08.06.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-1 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ".

Ухвалою від 16.06.2021 підготовче засідання відкладено на 07.07.2021.

07.07.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача-1 надійшов відзив від 07.07.2021 за вих.№б/н, яким просить суд поновити строк на подачу відзиву; відмовити у задоволенні позовних вимог; судові витрати покласти на позивача. Ухвалою від 07.07.2021 зобов`язано відповідача направити на адресу відповідача-2 та третьої особи-1 копію відзиву від 07.07.2020 за вих.№б/н з доданими до нього документами листом з описом вкладення в строк до 13.07.2021. Докази направлення копії відзиву від 07.07.2020 за вих.№б/н з доданими до нього документами надати до суду в строк до 13.07.2021. Питання прийняття відзиву від 07.07.2020 за вих.№б/н з доданими до нього документами до розгляду відкладено. Ухвалою від 09.08.2021 відзив від 07.07.2021 за вих.№б/н прийнято до розгляду. 18.08.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача-1 надійшло клопотання від 18.08.2021 за вих.№б/н про долучення доказів направлення відзиву, які господарський суд долучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 07.07.2021 підготовче засідання відкладено на 09.08.2021.

12.07.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 12.07.2021 за вих.№б/н, якою просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 09.08.2021 відповідь на відзив від 12.07.2021 за вих.№б/н з доданими до неї документами прийнято до розгляду.

09.08.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача-1 надійшло клопотання від 08.08.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи, яким просить суд відкласти розгляд справи та продовжити строк розгляду справи через зайнятість в іншому судовому засіданні. Ухвалою від 09.08.2021 Клопотання відповідача-1 від 08.08.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи задоволено.

Ухвалою від 09.08.2021 підготовче засідання відкладено на 18.08.2021.

17.08.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача-2 надійшли пояснення від б/д за вих.№б/н в яких викладені заперечення проти позовних вимог і які долучено до матеріалів справи і розцінено як відзив.

18.08.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача-1 надійшли заперечення від 18.08.2021 за вих.№б/н, якими просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 18.08.2021 заперечення від 18.08.2021 за вих.№б/н з доданими до неї документами прийнято до розгляду.

Ухвалою від 18.08.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 06.09.2021.

В судове засідання, яке відбулося 06.09.2021, явку забезпечили представники позивача та відповідача-1; відповідач-2 та третя особа-1 явку представників не забезпечили.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.09.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.09.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

В період з 2006 року по 2019 рік позивач побудувала магазин промислових товарів, що розташований за адресою: вулиця Красна 2В, місто Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область.

Право власності на зазначений момент за позивачем не зареєстровано. При закінченні будівництва з`ясувалося, що будівля побудована позивачем без проекту та без повідомлення про виконання будівельних робіт, тому вважається самочинним будівництвом, що підтверджується даними проекту землеустрою, інформацією щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:056 в межах Державного кадастрового реєстратора, інформацією архітектора Верхівцевської міської ради від 23.01.2020 за вих.№5.

У зв`язку з наведеним будівля магазину промислових товарів потребує проведення процедури введення будинку в експлуатацію та визнання права власності.

Позивач наголосив, що будівництво здійснено на підставі таких документів:

1. 09.11.2004 висновками комісії у складі міського голови, начальника ДЕІ, начальника райуправління містобудування, головного лікаря райСЕС, начальника відділу земельних ресурсів, начальника СДПЧ-46, начальника ВД РЕМ, начальника бюро архітектури, начальника ВД УЕГГ, архітектора міста, начальника ККП у присутності заявника встановлено можливість побудови магазину промтоварів для позивача.

2. 03.04.2006 позивачу видано Архітектурно-планувальне завдання на проектування об`єкта архітектури для нового будівництва магазину промтоварів по вулиці Красній, будинок 2-а в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області строком дії до 2009 року.

3. 15.02.2007 між позивачем та відповідачем-1 укладено договір про плату за користування земельною ділянкою на підставі рішення міської ради №50 від 15.02.2007 про дозвіл позивачу на розробку технічної документації на земельну ділянку загальною площею 0,01га, яка знаходиться у місті Верхівцеве по вулиці Красній, 2.

4. Рішенням №155/3-XI/V від 07.12.2007 відповідач-1 надав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в місті Верхівцеве по вулиці Красній, 2А для надання в оренду під будівництво та обслуговування магазину позивача.

5. Рішенням №196 від 05.10.2010 виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради надано дозвіл позивачу на проектно-вишукувальні роботи по будівництву магазину промтоварів по вулиці Красна, 2-в.

25.04.2019 будівництво магазину було закінчено, у зв`язку з чим замовлено та оформлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по вулиці Красна, 2-В у місті Верхівцеве.

23.01.2020 Інформацією від головного архітектора Верхівцевської міської ради підтверджено, що самовільне розміщення магазину літера Б-1 відповідає містобудівній документації на місцевому рівні.

Результатами технічного обстеження за даними звіту про проведення технічного обстеження, затвердженого 03.02.2020 директором ТОВ "Баглій ХІ" встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації магазину.

БТІ повідомлено, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його в експлуатацію, визнання права власності та реєстрації речового права, що і стало підставою звернення позивача з даною позовною заявою.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач наголосив, що позивач не оформив права на земельну ділянку у встановленому законом порядку, а лише отримав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в місті Верхівцеве по вулиці Красна, 2В.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА-2.

Повідомлено, що підприємство відповідача-2 ліквідовано.

Зазначено, що будівля, яка є предметом розгляду у справі №904/5368/21 належала відповідачу-2 на праві приватної власності.

Визнано, що позивач пропонував відповідачу-2 продати спірну будівлю, проте наміру продавати у останнього не було.

Крім цього, відповідач-2 заперечує проти позовних вимог позивача та вважає їх необґрунтованими, спірну будівлю такою, що належить відповідачу-2.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ ВІДПОВІДАЧА-1.

Позивач не погодився із запереченнями відповідача та наголосив, що згідно умов договору від 15.02.2007 про плату за користування земельною ділянкою позивача визнана землекористувачем та надано право займати територію, виділену на підставі плану, а також право використовувати земельну ділянку згідно цільового призначення.

ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА-1 ЩОДО НЕЗГОДИ З АРГУМЕНТАМИ ПОЗИВАЧА ВИКЛАДЕНИМИ У ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ.

Відповідач-1 звернув увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 №427 затверджено Порядок вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів, проте вказаний порядок не може застосовуватися до вибору земельних ділянок фізичними особами-підприємцями.

Відповідач-1 наголосив, що позивачем не було оформлено право користування на земельну ділянку у визначеному законом порядку.

Відповідач-1 зазначив, що позивач не є власником спірної земельної ділянки і в користування, в тому числі під забудову не передавалася, а тому збудовані відповідачем будівлі є самочинним будівництвом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі №910/19726/17.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, до предмету доказування входять обставини правомірності/неправомірності набуття права власності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Комісія вибрала земельну ділянку під будівництво магазину промислових товарів на 2 робочих місця, яка розташована в центральній частині міста на сельбищній території за адресою: вулиця Красна, 2-в, що підтверджується Актом від 09.11.2004 вибору земельної ділянки під будівництво магазину промтоварів на 2 р.м. для приватного підприємця Мітюченко В.І.

15.02.2007 між відповідачем-1 та позивачем укладено договір про плату за користування земельною ділянкою (далі - договір).

Предмет договору. Відповідач-1, на підставі рішення №50 від 15.02.2007 дав дозвіл позивачу на розробку технічної документації на земельну ділянку загальною площею 0,01га, яка знаходиться в місті Верхівцеве по вулиці Красній, 2 та використовується для здійснення підприємницької діяльності для подальшого оформлення договору оренди згідно з планом землекористування (пункт 1.1 договору). В зв`язку з довготривалою процедурою оформлення технічної документації на земельну ділянку, яка необхідна для укладання договору оренди землекористувач-позивач на підставі Закону України "Про плату за землю", зобов`язується сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою до укладання договору оренди (пункт 1.2 договору).

Ціна договору. Плата за користування земельною ділянкою, встановлена у розмірі 600,00грн. за рік, і вноситься землекористувачем щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця на рахунок відповідача-1.

Строк дії. Договір набуває чинності з моменту його реєстрації у Верхівцевській міській раді (пункт 4.1 договору).

Господарський суд встановив, що договір зареєстровано 15.02.2007 відповідачем-1 за №134.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Рішенням відповідача-1 від 07.12.2007 за №155/3-ХІ/V Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі в оренду під будівництво та обслуговування магазину вирішено надати позивачу дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в м.Верхівцеве по вул.Красна, 2В для надання в оренду під будівництво та обслуговування магазину.

Позивач на підставі договору №671/04/20 від 08.04.2020 замовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Митюченко Валентині Іванівні для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: м.Верхівцеве, вул.Красна, 2В, на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Висновком від 04.08.2020 за №129 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в оренду) ФОП Митюченко В.І. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазину) в м.Верхівцеве по вул.Красна, 2-В на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області надано таку підсумкову оцінку документації із землеустрою: Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Митюченко Валентина Іванівна для будівництва і обслуговування будівель торгівлі за адресою: м.Верхівцеве, вул.Красна 2В на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не погоджується.

Рішенням відповідача-1 від 14.08.2020 №92 Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі в оренду під будівництво та обслуговування магазину позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в м.Верхівцеве по вул.Красна, 2В для надання в оренду під будівництво та обслуговування магазину.

Тобто, довготривалість процедури оформлення технічної документації на земельну ділянку, яка необхідна для укладання договору оренди визнається і відповідачем-1, що підтверджується пунктом 1.2 договору від 15.02.2007 про плату за користування земельною ділянкою. Проте, матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем дій з метою оформлення договору оренди.

Рішенням відповідача-1 від 05.10.2010 за №196 Про дозвіл на проектно-вишукувальні роботи по будівництву магазину промислових товарів вирішено дати дозвіл позивачу на проектно-вишукувальні роботи по будівництву магазину промтоварів по вул.Красна, 2-в.

25.04.2019 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, 2в.

Звітом від 03.02.2020 про проведення технічного обстеження магазину по вулиці Красна, будинок 2б встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

При цьому, матеріали справи містять Інформаційну довідку №252811280 від 15.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якого комплекс за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, будинок 2-в знаходиться на балансі відповідача-2 з 31.03.2003.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

В Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним і Господарським кодексами України.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивач визначив будівництво самочинним, проте не виключив права власності на нерухоме майно, яке є предметом позову за відповідачем-2, що дає позивачу право на визнання права власності на спірних об`єкт нерухомості за набувальною давністю.

Оцінюючи викладену у позовній заяві позицію позивача господарський суд дійшов таких висновків.

Норми статті 331 Цивільного кодексу України визначають загальні підстави та порядок набуття права власності на новостворене майно, побудоване із дотриманням встановленого законодавством порядку (за наявності всіх необхідних дозволів та актів), однак не регулюють правового режиму самочинного будівництва.

Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно наведено у статті 376 Цивільного кодексу України. З аналізу змісту цієї статті вбачається, що самочинно збудований об`єкт нерухомості може бути оформлено у власність особи як такий, що споруджений правомірно, за таких умов: а) надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване самочинно нерухоме майно і прийняття судом рішення про визнання права власності за цією особою; б) на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідач-2 вважає, що спірне майно є самочинно збудованим, проте підстави для визнання права власності за позивачем відсутні з огляду на те, що останній не оформив права на земельну ділянку у встановленому законом порядку, а лише отримав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у місті Верхівцеве, вулиця Красна, 2В.

Господарський суд позицію відповідача в частині відсутності підстав для визнання права власності за позивачем на спірне майно, як самочинно збудоване визнає обґрунтованою, проте зазначає таке.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, який поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за умов: тривалості володіння, що передбачає закінчення визначеного у законодавстві строку володіння та розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи; добросовісності володіння, яка полягає в тому, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно; відкритості та безперервності володіння, які означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що упродовж передбаченого у законі строку володілець не вчиняв дій, які свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, і правомочна особа не пред`являла до володільця позову про повернення майна.

Правовою підставою набуття права власності за набувальною давністю є стаття 344 Цивільного кодексу України. За змістом зазначеної статті особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном ? протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин 1 та 4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Господарський суд визнає обґрунтованими заперечення відповідача-1 в частині недотримання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 №427, якою затверджено ПОРЯДОК вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів в редакції від 31.03.2004. Дійсно цей Порядок визначає механізм вибору юридичними особами земельних ділянок для розміщення об`єктів.

З огляду на порушення вимог ПОРЯДКУ вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів в редакції від 31.03.2004, господарський суд Акт від 09.11.2004 вибору земельної ділянки під будівництво магазину промтоварів на 2 р.м. для приватного підприємця Мітюченко В.І. визнає неналежним доказом у справі.

Господарський суд встановив відсутність доказів того, що спірне майно самочинно збудоване позивачем, при цьому наявна Інформаційна довідка №252811280 від 15.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якого комплекс за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, будинок 2-в знаходиться на балансі відповідача-2 з 31.03.2003.

Водночас, господарський суд констатує наявність дій, які свідчать про добросовісність позивача у заволодінні спірним майном. Матеріали справи не дають змоги з`ясувати, що саме за комплекс зареєстровано 31.03.2003 за відповідачем-2.

Проте, надані позивачем докази (договір від 15.02.2007 про плату за користування земельною ділянкою, рішення від 07.12.2007 №155/3-XІ/V Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі в оренду під будівництво та обслуговування магазину, рішення від 05.10.2010 №196 Про дозвіл на проектно-вишукувальні роботи по будівництву магазину промислових товарів, технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами від 25.04.2019, Звіт про проведення технічного обстеження від 03.02.2020, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Митюченко Валентині Іванівні для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: місто Верхівцеве, вулиця Красна, 2В, на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області замовленого позивачем на підставі договору №671/04/20 від 08.04.2020, рішення відповідача-1 від 14.02.2020 №92 Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі в оренду під будівництво та обслуговування магазину, висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в оренду) ФОП Митюченко В.І. для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазину) в місті Верхівцеве по вулиці Красна, 2-В на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) свідчать про добросовісність позивача, яка полягає в чесності останнього у його поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків шляхом оформлення права на земельну ділянку та на спірну забудову.

Матеріали справи не містять доказів того, що володілець майна, яким є позивач в момент його заволодіння, тобто з 2004 року, так як документи надані суду починають датуватися саме з 2004 року не знав про неправомірність заволодіння майном. Адвокат позивача у позовній заяві зазначив, що лише в ході підготовки справи до судового розгляду стало відомо про наявність в реєстрі запису про спірний об`єкт нерухомості, який як з`ясувалося знаходиться на балансі відповідача-1. Крім цього, наявність в реєстрі запису про існування спірного майна з 2003 році виключає його самочинне будівництво.

Господарський суд договір підряду №15/04 від 15.04.2010, укладений між позивачем та підрядником за умовами якого позивач доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт: по будівництву магазина промислових товарів, розташованого за адресою: м.Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області по вулиці Красна, 2в та докази на його виконання розцінює, як докази певного будівництва.

Задля визнання права власності за набувальною давністю, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Господарський суд встановив відсутність доказів того, що на спірне майно претендують інші особи в період з 2004 року і по сьогодення.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Господарський суд оцінюючи фактичні обставини справи вбачає з боку позивача добросовісне, але неправомірне заволодіння спірним майном, з огляду на відсутність будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем-2. Крім цього, і відсутність в період з 2004 року претендування з боку відповідача-2 на спірне майно.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Інформаційна довідка №252811280 від 15.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якого комплекс за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, будинок 2-в підтверджує знаходження спірного майна на балансі відповідача-2 з 31.03.2003.

Проте, за результатами пошуку за найменуванням юридичної особи: Дніпропетровське державне торгівельно-виробниче підприємство робітничого постачання "Потяг" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено.

Пояснення від б/д за вих.№б/н отримане господарським судом через відділ документального забезпечення електронною поштою, господарський суд до уваги не приймає з огляду на відсутність доказів повноважень особи, яка їх підписала.

За результатами вивчення та оцінки доказів наявних в матеріалах справи, господарський суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання таким, що припинене право власності відповідача-2 на нерухоме майно за адресою вулиця Красна 2-В, м.Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область, а саме - комплекс загальною площею 424,5кв.м.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Господарський суд не вбачає дій, які свідчать про приховане володіння позивачем спірним майном, а навпаки вбачає дії, які свідчать про прагнення позивача сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Господарський суд за результатами оцінки фактичних обставин справи вбачає давнісне володіння позивачем спірним майном, що підтверджується відсутністю доказів щодо претендування на спірне майно з боку інших осіб.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Господарський суд вбачає наявність сукупності умов, які дають позивачу право на набування спірного майна у власність за набувальною давністю, а отже позовна вимога в частині визнання за позивачем право власності на нерухоме майно - будівлю магазину промислових товарів вулиця Красна 2В, місто Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця МИТЮЧЕНКО ВАЛЕНТИНИ ІВАНІВНИ ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1 ВЕРХІВЦЕВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 51660, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р-н, місто Верхівцеве, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 75; Ідентифікаційний код 35950156) до відповідача-2 Дніпропетровського державного торгівельно-виробничого підприємства робітничого постачання "Потяг" (Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, будинок 2-а; ідентифікаційний код 25006601) про припинення права власності та про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати таким, що припинене право власності Дніпропетровського державного торгівельно-виробничого підприємства робітничого постачання "Потяг" (Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вулиця Красна, будинок 2-а; ідентифікаційний код 25006601) на нерухоме майно за адресою вулиця Красна 2-В, м.Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область, а саме - комплекс загальною площею 424,5кв.м.

Визнати за фізичною особою-підприємцем МИТЮЧЕНКО ВАЛЕНТИНОЮ ІВАНІВНОЮ ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно - будівлю магазину промислових товарів вулиця Красна 2В, місто Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область.

Судові витрати покласти на фізичну особу-підприємця МИТЮЧЕНКО ВАЛЕНТИНУ ІВАНІВНУ ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 08.09.2021.

Суддя І.В. Петренко