ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2686/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ"
до Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича
про стягнення 3818,72 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 21/12-ГР від 21.12.2016 року у розмірі 1960,00 грн., а також пеню в сумі 1858,72 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Від позивача та представника позивача повернулись ухвали про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "адресат відсутній".

Від відповідача повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "адресат відсутній".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про інші адреси позивача та відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

21.12.2016 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ - ОХОРОННА ФІРМА ФРЕГАТ» (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Коваль Вячеслав Миколайович (замовник) було укладено Договір про надання послуг № 21/12/16-ГР (надалі Договір), відповідно до умов якого виконавець надає, а Замовник приймає та своєчасно оплачує послуги з централізованої охорони об`єкта (далі - послуги). Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону на ПЦС «Об`єкт» Замовника на період надання послуг за цим Договором (пункт 2.1 Договору); «Об`єкт» («Об`єкти»), який (які) Виконавець приймає під реагування на ПЦС, розташований (розташовані) за адресою, вказаною в переліку «Об`єктів», що знаходяться під спостереженням ПЦС, які визначені в Додатку № 1 до даного Договору. «Об`єкт» («Об`єкти») вважається (вважаються) переданими під реагування з моменту підписання Сторонами Додатку № 1 до цього Договору (пункт 2.2 Договору); в переліку «Об`єктів», що знаходиться під спостереженням ПЦС (Додатку № 1 до даного Договору) значиться: вул. Академіка Павлова, буд. 82; період надання послуг за цим Договором - з моменту прийому «Об`єкту» під реагування до його зняття (п. 2.4).

Пунктом 8.2 договору визначено, що оплата за послуги виконавця здійснюється замовником щомісячно до 5-го числа кожного наступного місяця за місцем надання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

Пунктом 8.3 договору визначено, що виконавець за зверненням замовника, або з власної ініціативи, до 3 числа місяця, наступного за звітним надсилає Замовнику для підписання акт наданих послуг, який замовник зобов`язаний підписати і передати виконавцю протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту. У разі незгоди замовника підписати акт наданих послуг, протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту, замовник зобов`язаний передати до виконавця свої письмові заперечення обґрунтовуючи підстави такої відмови . У разі ненадходження до виконавця підписаного заявником акту наданих послуг або письмового заперечення на нього, протягом двох робочих днів з дня отримання замовником акту наданих послуг для підписання, пред`явлений акт наданих послуг вважається узгодженим сторонами і послуги вважаються наданими належним чином згідно з умовами цього договору.

Протоколом узгодження ціни від 21.12.2016 року, який є додатком 3 до договору про надання послуг, сторонами узгоджено, що щомісячна вартість послуг за договором за один "Об`єкт" взятий під реагування на ПЦС складає 450,00 грн.

Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і укладається строком до 31 грудня 2016 р. включно. У разі, якщо за 15 робочих днів до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, то Договір вважається продовженим Сторонами на тих же умовах на кожні наступні роки. Сторони мають право достроково розірвати Договір за додатковою угодою між собою (пункт 10.1 Договору).

В матеріалах справи наявні акти наданих послуг № Р-00001829 від 31.10.2017 року на суму 450,00 грн., № Р-00002344 від 30.11.2017 року на суму 450,00 грн. та № Р-00002359 від 31.12.2017 року на суму 450,00 грн., які підписані з боку позивача.

Також позивачем було надано претензію від 18.12.2020 року з вимогою до відповідача протягом 7 календарних днів з дня отримання претензії сплатити заборгованість у розмірі 1960,00 грн.

Вищезазначена претензія разом із актами наданих послуг за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року були направлені відповідачу 13.01.2021 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 29).

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті за послуги за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 1960,00 грн., яка на даний час не сплачена, що й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором надання послуг.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку, на підтвердження надання відповідачу послуг, позивачем було надано акти наданих послуг за жовтень-грудень 2017 року.

Вищезазначені акти підписані з боку позивача та не підписані з боку відповідача.

Як вже було зазначено вище, пунктом 8.3 договору визначено, що виконавець за зверненням замовника, або з власної ініціативи, до 3 числа місяця, наступного за звітним надсилає Замовнику для підписання акт наданих послуг, який замовник зобов`язаний підписати і передати виконавцю протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту. У разі незгоди замовника підписати акт наданих послуг, протягом двох робочих днів з дня отримання такого акту, замовник зобов`язаний передати до виконавця свої письмові заперечення обґрунтовуючи підстави такої відмови . У разі ненадходження до виконавця підписаного заявником акту наданих послуг або письмового заперечення на нього, протягом двох робочих днів з дня отримання замовником акту наданих послуг для підписання, пред`явлений акт наданих послуг вважається узгодженим сторонами і послуги вважаються наданими належним чином згідно з умовами цього договору.

Отже вищезазначеним пунктом договору сторони погодили, що за зверненням замовника, або з власної ініціативи, до 3 числа місяця, наступного за звітним надсилає Замовнику для підписання акт наданих послуг.

На підтвердження направлення відповідачу актів наданих послуг, позивачем було надано опис вкладення у цінний лист від 13.01.2021 року.

Докази направлення актів наданих послуг за жовтень-грудень 2017 року у строки, визначені п. 8.3 договору, а саме до 3 числа місяця, наступного за звітним, позивачем до суду не надано.

Крім того, разом із актами наданих послуг, 13.01.2021 року позивачем було направлено претензію, в якій останній вимагав від відповідача оплати наданих послуг протягом 7 календарних днів з моменту отримання претензії.

Як вже було зазначено вище, на підтвердження доказів направлення актів та претензії на адресу відповідача, позивачем було надано до суду опис вкладення у цінний лист від 13.01.2021 року.

Доказів отримання відповідачем вищезазначеного поштового відправлення, позивачем до суду не надано.

Відповідно до Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Враховуючи те, що адреса відповідача, на яку позивачем було направлено акти та претензію є Харківська область, з урахуванням вищезазначених нормативів, строк пересилання рекомендованої поштової кореспонденції складає 4 дні.

Отже відповідачем мала бути отримана вищезазначена кореспонденція 17.01.2021 року (13.01.2021 року + 4 дні).

З урахуванням семиденного строку на оплату актів, визначеного у претензії позивача, строк на оплату є таким, що настав - 24.01.2021 року.

Докази здійснення відповідачем оплати та докази відмови відповідача від підписання актів з відповідним обґрунтуванням в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Здійснивши перерахунок суми основного боргу, суд дійшов висновку, що відповідно до наданих позивачем актів наданих послуг за жовтень-грудень 2017 року, вартість наданих послуг складає 1350,00 грн. (450,00 грн. по кожному акту).

В той час, як позивачем заявлено до стягнення з відповідача основну суму боргу, яка складає 1960,00 грн.

Доказів надання послуг на суму 610,00 грн. позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг від 21.12.2016 року у розмірі 1350,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 610,00 грн. основного боргу суд відмовляє в їх задоволенні, у зв`язку з недоведеністю.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 1858,72 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

З частини 1 ст. 547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (у розмірі не менш тої, що діяла у період, за який нараховується пеня) за кожний день прострочення платежів, за весь період такого прострочення. При цьому нарахування пені та вимоги щодо її сплати не обмежуються певним строком.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сторонами у договорі було передбачено право позивача нараховувати у разі несвоєчасної оплати за надані послуги пеню за весь період прострочки, без обмеження певним строком, суд дійшов висновку про можливість нарахування пені понад шестимісячний строк, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, останнім нараховано пеню за період з жовтня 2017 року по травень 2021 року.

В свою чергу за за жовтень 2017 року позивачем здійснено нарахування пені на суму бору 1060,00 грн., за листопад 2017 року нарахування пені здійснено на заборгованість у розмірі 1510,00 грн., починаючи з грудня 2017 року по травень 2021 року нарахування пені здійснено на суму боргу у розмірі 1960,00 грн.

Проте вищезазначений розрахунок є невірним, з огляду на наступне.

Так, в даному випадку судом було встановлено, що акти наданих послуг було направлено відповідачу лише 13.01.2021 року, тобто строк оплати вказаних актів, з урахуванням претензії та поштового перебігу для отримання актів та претензії настав лише 24.01.2021 року.

Крім того, суд зауважує, що заборгованість за наданими позивачем актами наданих послуг становить 1350,00 грн. та правомірним є нарахування пені на вказану суму.

Отже, з урахуванням норм чинного законодавства та приймаючи до уваги умови договору, зокрема продовження строків нарахування пені понад шестимісячний термін, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, суд дійшов висновку, що вірним періодом та сумою нарахування пені є:

- з 25.01.2021 року (наступний день після настання строку на оплату за актами) по 25 травня 2021 року (кінцевий строк нарахування пені згідно розрахунку позивача) на суму 1350,00 грн. та розмір пені складає 56,74 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 56,74 грн.

В частині стягнення пені в розмірі 1801,98 грн. суд відмовляє в їх стягненні, у зв`язку з безпідставністю її нарахування.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач зазначає про подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5 днів з дати ухвалення рішення суду .

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги заяву позивача, суд зазначає, що питання про судові витрати на професійну правничу допомогу буде вирішено судом у порядку визначеному статтею 221 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення 836,22 грн. судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коваль Вячеслава Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, б. 33, кв. 52, ) 1350,00 грн. основного боргу, 56,74 грн. пені та 836,22 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма ФРЕГАТ" (61099, м. Харків, вул. Рибалка, б. 33, кв. 52, );

Відповідач - Фізична особа-підприємець Коваль Вячеслав Миколайович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "06" вересня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2686/21