ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення суду

06.09.2021м. Дніпро№ 904/5523/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі суддя Бєлік В.Г., за участю секретаря судового засідання Єпік А.М., розглянувши заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені О. М. Макарова" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі:

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 2 858 533,51 грн. за Договором про постачання теплової енергії № 1553 від 07.07.2012 року.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача (заявника): Дружина Т.Г., довіреність № 157/3 від 04.01.2021 року, адвокат;

від відповідача (заявника): Нікулиця Т.В., довіреність № 157/1191 від 23.12.2020 року, представник.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" заборгованість у розмірі 2 938 533,51 грн. за Договором про постачання теплової енергії №1553 від 07.07.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 10.11.2020 року о 10:00 год.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 19.01.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року позов задовольнити частково, стягнуто з Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (49047, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, ) на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29, офіс 504, ) 1 742 492,34 грн. основного боргу, 51 681,14 грн. пені, 97 471,07 грн. - 3% річних, 126 53,34 грн. інфляційних втрат та 30 272,97 грн. - витрат по сплаті судового збору та відстрочено Державному підприємству "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (49047, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1, ) виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області на 3 місяці до 01.05.2021.

25.08.2021 року від Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 20.08.2021 року про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року на один рік 10 місяців з дня ухвалення відповідного рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2021 року призначено заяву про розстрочення виконання рішення до розгляду в судовому засіданні на 06.09.21 р. о 11:00 год.

У призначене судове засідання з розгляду заяви про розстрочення виконання рішення представник від позивача не з`явився.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" про розстрочення виконання рішення суду, суд вбачає підстави для часткового задоволення даної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України, заява №6962/02).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 326 ГПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Поряд з цим, господарським процесуальним законодавством передбачено механізм розстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

В даному випадку, заява про розстрочення виконання судового рішення обґрунтована тим, що грошова сума, що підлягає стягненню є надмірним та непосильним тягарем для товариства, у відповідач не має фінансової спроможності одномоментно здійснити погашення заборгованості у наведеній сумі та вважає, що на момент звернення з клопотанням така сума стягнення фактично паралізує господарську діяльність підприємства.

Заявник на підтвердження свого матеріального становища надав фінансові звіти, з яких вбачається, що підприємство на даний час спроможне виконувати лише поточні зобов`язання (які є першочерговими) для недопущення накопичення нових боргів, а не зобов`язань, які виникли за минулі роки, отож перебуває у тяжкому фінансовому стані. Разом з тим. із звітних документів вбачається тенденція підприємства з рівня збитковості, що свідчить про можливість погашення податкових боргів у разі відстрочення їх оплати або частинами.

Також зазначив, що за наведених об`єктивних, нездоланних на даному етапі чинників, першочерговими завданнями підприємства Позивача, перш за все, є збереження трудового колективу, кваліфікація якого є унікальною, бо унікальним, єдиним в Україні є профіль підприємства. Зазначене підтверджується і політикою Уряду, а саме внесення підприємства до складу 15 особливо важливих підприємств, які в будь-якому рай мають лишитися в державній власності.

Одночасне стягнення суми боргу понад 9 мільйонів гривень зумовить зупинку підприємства, призведе до його неплатоспроможності, а загалом до банкрутства..

Відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Рішення у справі ухвалено 08.12.2021 року. Тобто, останнім днем розстрочки виконання рішення суду може бути лише 08.12.2021, а тому розстрочення на 10 місяців протирічить діючому законодавству.

Враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення у справі № 904/5523/20 від 19.01.2021 на чотири місяці, а саме з жовтня 2021 року по січень 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, майновий і фінансовий стан та баланс інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення та наявність правових підстав для розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/5523/20, за яким загальна сума боргу, враховуючи судові витрати складає 2 048 470,86 грн. на 4 місяці, при цьому останній платіж має бути здійснений не пізніше 19.01.2022 року.

Керуючись статтями 74, 77, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені О. М. Макарова" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/5523/20 - задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 року у справі № 904/5523/20 щодо сплати Державним підприємством "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені О. М. Макарова" на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради загальної суми боргу в розмірі 2 048 470,86 грн. на 4 місяці до 19.01.2022 року відповідно до наступного графіку:

- жовтень 2021 року - 512 185,21 грн.,

- листопад 2021 року - 512 185,21 грн.,

- грудень 2021 року - 512 185,21 грн.,

- січень 2022 року - 511 915,23 грн.

В решті заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 06.09.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 13.09.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік