ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2729/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Дочірнього підприємства "Либідь" Товариства з обмеженою відповідальністю "Беназір" (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 8-А, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-енергетична компанія-16" ( 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 43, )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Либідь" Товариства з обмеженою відповідальністю "Беназір" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-енергетична компанія -16", в якому просить стягнути з відповідача 57948,00 грн. основного боргу за Договором № П-14/9 від 14.09.2020, 5548,68 грн. інфляційних втрат, 1249,73 грн. 3% річних, 5426,46 грн. пені за прострочку оплати вартості поставленого товару, всього: 70172,87 грн. Витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу позивач також просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором № П-14/9 від 14.09.2020 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2729/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався.

Згідно з ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-енергетична компанія -16" є: 61001, м.Харків, пр. Гагаріна, буд. 43.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 12.07.2021 була направлена відповідачу на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте повернута на адресу суду з позначкою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Разом з цим, суд звертає увагу, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не були позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

14.09.2020 р. між позивачем - Дочірнім підприємством «Либідь» Товариства з обмеженою відповідальністю «Беназір» (далі «ДП «Либідь») як постачальником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-енергетична компанія -16» (далі ТОВ «Будівельно-енергетична компанія -16») як покупцем укладено Договір №П-14/9 (далі - «Договір»).

Пунктом 1.1. Договору, сторону погодили , що постачальник зобов`язується поставити у зумовлені строки у власність покупця товар, згідно Специфікацій до цього Договору, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2. Договору, покупець зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити товар, що поставляється в його власність згідно з умовами цього Договору.

У відповідності до п.1.3.Договору, об`єм товару та його вартість фіксується на підставі письмового та/або усного замовлення покупця.

Згідно п. 2.1. Договору, поставка товару здійснюється за видатковими накладними, що формуються відповідно до п. 1.3. цього Договору, якщо інше не визначено додатковою угодою сторін.

Відповідно п. 2.3. Договору, поставка товару здійснюється постачальником протягом 7 (семи) робочих днів від дати виставлення постачальником рахунку.

Пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що отримання товару покупцем підтверджується підписанням уповноваженим/и представником/ками покупця видаткової накладної на товар.

Згідно п. 3.1. Договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються відповідною Специфікацією та/або у видатковій накладній.

Відповідно до п. 3.2. Договору, приймання товару за кількістю здійснюється покупцем на підставі накладної.

Згідно п. 4.1. Договору, ціна на товар, що постачається зазначається у специфікації. Вартість товару за цим договором включає в себе усі податки, збори та інші загальнообов`язкові платежі. Ціни на товар можуть бути змінені в залежності від способу поставки товару .

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що покупець не звільняється від обов`язку внесення плати за поставку товару через фінансову неможливість чи через недостатність коштів.

У відповідності до п. 4.3. Договору, постачальник має право змінити ціни на товар при зміні витрат на її виробництво та/або змін ринкових цін на відповідний товар, та зобов`язується повідомити покупця.

Згідно п. 4.4. Договору, загальна сума Договору складається із загальної вартості товару поставленого по Договору за сумою підписаних сторонами видаткових накладних.

Відповідно п. 5.1. Договору, розрахунки за кожну партію поставлених товарів здійснюються покупцем в безготівковій формі.

Умовами п. 5.2. Договору сторони погодили, що покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, вказаної у видатковій накладній за попередньою платою.

Згідно п. 6.1.1. Договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Відповідно п. 6.3.1.Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Умовами п. 6.4.1. Договору сторони погодили, що постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Пунктом 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством та цим Договором.

Згідно п.7.2. Договору, у разі непоставки (недопоставки) товару у строки, передбачені відповідною Специфікацією та/або Договором постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,01% від вартості непоставленої партії товарів за кожен день прострочення, але не більше вартості відповідної партії товарів. Понесені покупцем збитки, завдані затримкою виконання постачальником зобов`язань за цим Договором відшкодовуються постачальником у розмірі, не покритому штрафними санкціями.

Відповідно до п.7.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день такої прострочки.

Умовами п.10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами всіх своїх обов`язків за Договором.

14 вересня 2020 року між сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору №П-14/9 від 14.09.2020, в якій сторонами погоджено ціну товару та транспортні витрати.

Протягом строку дії Договору постачальник - ДП «Либідь» поставило відповідачу - ТОВ «Будівельно-енергетична компанія -16» піску на загальну вартість 255948,00грн., що підтверджується наступними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними: видаткова накладна №325 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №4 від 19.09.2020; видаткова накладна №326 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 19.09.2020; видаткова накладна №327 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 19.09.2020; видаткова накладна №328 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №7 від 19.09.2020; видаткова накладна №329 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №5 від 19.09.2020; видаткова накладна №456 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №6 від 19.09.2020; видаткова накладна №457 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 19.09.2020; видаткова накладна №458 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №8 від 19.09.2020; видаткова накладна №352 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №4 від24.09.2020; видаткова накладна №353 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №10 від 24.09.2020; видаткова накладна №354 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 24.09.2020; видаткова накладна №355 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 24.09.2020; видаткова накладна №356 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 24.09.2020; видаткова накладна №357 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1010 від 14.09.2020; видаткова накладна №358 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1013 від 14.09.2020; видаткова накладна №359 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1012 від 14.09.2020; видаткова накладна №360 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1011 від 14.09.2020; видаткова накладна №368 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №11 від 01.10.2020; видаткова накладна №369 від01.10.2020, товарно-транспортна накладна №13 від 01.10.2020; видаткова накладна №370 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №9 від 01.10.2020; видаткова накладна №371 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 01.10.2020; видаткова накладна №372 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №5 від 01.10.2020; видаткова накладна №373 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №7 від 01.10.2020; видаткова накладна №374 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 01.10.2020; видаткова накладна №375 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №16 від 01.10.2020; видаткова накладна №376 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №15 від 01.10.2020; видаткова накладна №379 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №6 від 01.10.2020; видаткова накладна №380 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №4 від 01.10.2020; видаткова накладна №381 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 01.10.2020; видаткова накладна №382 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №10 від 02.10.2020; видаткова накладна №383 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №19 від 02.10.2020; видаткова накладна №384 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №18 від 02.10.2020; видаткова накладна №385 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №17 від 02.10.2020; видаткова накладна №386 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №33 від 03.10.2020; видаткова накладна №387 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №32 від 03.10.2020; видаткова накладна №388 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №31 від 03.10.2020; видаткова накладна №389 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №30 від 03.10.2020; видаткова накладна №390 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №40 від 05.10.2020; видаткова накладна №391 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №41 від 05.10.2020; видаткова накладна № 392 від05.10.2020, товарно-транспортна накладна №42 від05.10.2020; видаткова накладна №393 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №43 від 05.10.2020; видаткова накладна №394 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №44 від 05.10.2020; видаткова накладна №427 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №50/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №428 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №54/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №429 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №53/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №430 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №52/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №431 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №51/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №432 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №55/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №433 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №13/3 від 09.10.2020; видаткова накладна №434 від 09.10.20, товарно-транспортна накладна №11/3 від 09.10.2020; видаткова накладна №435 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №12/3 від 09.10.2020; видаткова накладна №436 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №10/3 від 09.10.2020; видаткова накладна №441 від 10.10.2020, товарно-транспортна накладна №72/1 від 10.10.2020; видаткова накладна №442 від 10.10.2020, товарно-транспортна накладна №73/1 від 10.10.2020; видаткова накладна №443 від 10.10.2020, товарно-транспортна накладна №71/1 від 10.10.2020; видаткова накладна №444 від 10.10.2020, товарно-транспортна накладна №70 від 10.10.2020; видаткова накладна №468 від 12.10.2020, товарно-транспортна накладна №91 від 12.10.2020; видаткова накладна №469 від 12.10.2020, товарно-транспортна накладна №90 від 12.10.2020; видаткова накладна №470 від 12.10.2020, товарно-транспортна накладна №93 від 12.10.2020; видаткова накладна №471 від 12.10.2020, товарно-транспортна накладна №92 від 12.10.2020, видаткова накладна №472 від 12.10.2020 , товарно-транспортна накладна №94 від 12.10.2020.

За поставлений товар відповідач розрахувався з позивачем частково, а саме у розмірі 198000,00 грн., що покриває вартість поставленого товару за період 19.09.2020 по 09.10.2020 на суму 197076,00 грн. по наступним поставкам: видаткова накладна №325 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №4 від 19.09.2020; видаткова накладна №326 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 19.09.2020; видаткова накладна №327 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 19.09.2020; видаткова накладна №328 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №7 від 19.09.2020; видаткова накладна №329 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №5 від 19.09.2020; видаткова накладна №456 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №6 від 19.09.2020; видаткова накладна №457 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 19.09.2020; видаткова накладна №458 від 19.09.2020, товарно-транспортна накладна №8 від 19.09.2020; видаткова накладна №352 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №4 від24.09.2020; видаткова накладна №353 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №10 від 24.09.2020; видаткова накладна №354 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 24.09.2020; видаткова накладна №355 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 24.09.2020; видаткова накладна №356 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 24.09.2020; видаткова накладна №357 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1010 від 14.09.2020; видаткова накладна №358 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1013 від 14.09.2020; видаткова накладна №359 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1012 від 14.09.2020; видаткова накладна №360 від 24.09.2020, товарно-транспортна накладна №1011 від 14.09.2020; видаткова накладна №368 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №11 від 01.10.2020; видаткова накладна №369 від01.10.2020, товарно-транспортна накладна №13 від 01.10.2020; видаткова накладна №370 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №9 від 01.10.2020; видаткова накладна №371 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №3 від 01.10.2020; видаткова накладна №372 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №5 від 01.10.2020; видаткова накладна №373 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №7 від 01.10.2020; видаткова накладна №374 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №1 від 01.10.2020; видаткова накладна №375 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №16 від 01.10.2020; видаткова накладна №376 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №15 від 01.10.2020; видаткова накладна №379 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №6 від 01.10.2020; видаткова накладна №380 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №4 від 01.10.2020; видаткова накладна №381 від 01.10.2020, товарно-транспортна накладна №2 від 01.10.2020; видаткова накладна №382 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №10 від 02.10.2020; видаткова накладна №383 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №19 від 02.10.2020; видаткова накладна №384 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №18 від 02.10.2020; видаткова накладна №385 від 02.10.2020, товарно-транспортна накладна №17 від 02.10.2020; видаткова накладна №386 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №33 від 03.10.2020; видаткова накладна №387 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №32 від 03.10.2020; видаткова накладна №388 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №31 від 03.10.2020; видаткова накладна №389 від 03.10.2020, товарно-транспортна накладна №30 від 03.10.2020; видаткова накладна №390 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №40 від 05.10.2020; видаткова накладна №391 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №41 від 05.10.2020; видаткова накладна № 392 від05.10.2020, товарно-транспортна накладна №42 від05.10.2020; видаткова накладна №393 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №43 від 05.10.2020; видаткова накладна №394 від 05.10.2020, товарно-транспортна накладна №44 від 05.10.2020; видаткова накладна №427 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №50/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №428 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №54/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №429 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №53/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №430 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №52/1 від 09.10.2020; видаткова накладна №431 від 09.10.2020, товарно-транспортна накладна №51/1 від 09.10.2020; та частково на суму 924,00 грн. - по видатковій накладній №432 від 09.10.2020, товарно-транспортній накладній №55/1 від 09.10.2020.

Таким чином, по поставці, оформленій видатковою накладною №432 від 09.10.2020 та ТТН №55/1 від 09.10.2020, відповідач допустив часткову не оплату вартості придбаного товару на суму 3349,50 грн.

Відповідач з 09.10.2020 р. зобов`язаний був здійснювати оплату поставленого ДП «Либідь» товару, починаючи з поставки за видатковою накладною №432 від 09.10.2020 р. та ТТН №55/1 від 09.10.2020 в розмірі залишку неоплаченого по цій поставці товару на суму 3349,50 грн. та оплачувати вартість товару, поставленого позивачем у наступному, проте цього відповідачем зроблено не було.

Отже, на виконання умов Договору №П-14/9 від 14.09.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 255948,00 грн. Проте, відповідач не розрахувався за товар у повному обсязі, а тому станом на 30.06.2021 існує заборгованість на суму 57948,00 грн.

Враховуючи вказане, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу за Договором № П-14/9 від 14.09.2020 в розмірі 57948,00 грн., 5548,68 грн. інфляційних втрат, 1249,73 грн. 3% річних, 5426,46 грн. пені за прострочку оплати вартості поставленого товару, всього: 70172,87 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналогічне положення закріплене у Господарському кодексі України, зокрема у ч.1. ст. 173 зазначено про те, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У ч. 1 статті 174 ГК України зазначено про те, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 538 ЦК України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №П-14/9 від 14.09.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 255948,00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними :

видаткова накладна №325 від 19.09.2020 на суму 4191,00 грн.;

видаткова накладна №326 від 19.09.2020 на суму 4141,50 грн.;

видаткова накладна №327 від 19.09.2020 на суму 4207,50 грн.;

видаткова накладна №328 від 19.09.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №329 від 19.09.2020 на суму 4125,00 грн.;

видаткова накладна №456 від 19.09.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №457 від 19.09.2020 на суму 4141,50 грн.;

видаткова накладна №458 від 19.09.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №352 від 24.09.2020 на суму 4257,00 грн.;

видаткова накладна №353 від 24.09.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №354 від 24.09.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №355 від 24.09.2020 на суму 4207,50 грн.;

видаткова накладна №356 від 24.09.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №357 від 24.09.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №358 від 24.09.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №359 від 24.09.2020 на суму 4125,00 грн.;

видаткова накладна №360 від 24.09.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №368 від 01.10.2020 на суму 4257,00 грн.;

видаткова накладна №369 від 01.10.2020 на суму 4207,50 грн.;

видаткова накладна №370 від 01.10.2020 на суму 4141,50 грн.;

видаткова накладна №371 від 01.10.2020 на суму 4191,00 грн.;

видаткова накладна №372 від 01.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №373 від 01.10.2020 на суму 4191,00 грн.;

видаткова накладна №374 від 01.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №375 від 01.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №376 від 01.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №379 від 01.10.2020 на суму 4141,50 грн.;

видаткова накладна №380 від 01.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №381 від 01.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №382 від 02.10.2020 на суму 4191,00 грн.;

видаткова накладна №383 від 02.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №384 від 02.10.2020 на суму 4257,00 грн.;

видаткова накладна №385 від 02.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №386 від 03.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №387 від 03.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №388 від 03.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №389 від 03.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №390 від 05.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №391 від 05.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №392 від 05.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №393 від 05.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №394 від 05.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №427 від 09.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №428 від 09.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №429 від 09.10.2020 на суму 4257,00 грн.;

видаткова накладна №430 від 09.10.2020 на суму 4191,00 грн.;

видаткова накладна №431 від 09.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №432 від 09.10.2020 на суму 4273,50 грн.;

видаткова накладна №433 від 09.10.2020 на суму 4125,00 грн.;

видаткова накладна №434 від 09.10.2020 на суму 4141,50 грн.;

видаткова накладна №435 від 09.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №436 від 09.10.2020 на суму 4125,00 грн.;

видаткова накладна №441 від 10.10.2020 на суму 4224,00 грн.;

видаткова накладна №442 від 10.10.2020 на суму 4174,50 грн.;

видаткова накладна №443 від 10.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №444 від 10.10.2020 на суму 4273,50 грн.;

видаткова накладна №468 від 12.10.2020 на суму 4158,00 грн.;

видаткова накладна №469 від 12.10.2020 на суму 4273,50 грн.;

видаткова накладна №470 від 12.10.2020 на суму 4240,50 грн.;

видаткова накладна №471 від 12.10.2020 на суму 4207,50 грн.;

видаткова накладна №472 від 12.10.2020 на суму 4257,00 грн.

Проте, в порушення умов Договору постачання товару Договору №П-14/9 від 14.09.2020 за поставлену продукцію розрахувався частково у розмірі 198000,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку НОМЕР_1 ДП «Либідь» за 23.09.2020 та 28.09.2020.

Заборгованість у розмірі 57948,00 грн. залишилась відповідачем не погашеною.

В той же час, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про оплату товару на суму заявлену до стягнення за Договором №П-14/9 від 14.09.2020 у розмірі 57948,00 грн.

Тому, відповідач визнається судом таким, що прострочив зобов`язання за Договором №П-14/9 від 14.09.2020 .

За таких обставин позовна вимога про стягнення заборгованості за Договором №П-14/9 від 14.09.2020 підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме у розмірі 57948,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 5548,68 грн., 3% річних у розмірі 1249,73 грн. та пені у розмірі 5426,46 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п.7.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день такої прострочки.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

За підрахунками позивача стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 5548,68 грн., 3% річних (за період з 10.10.2020 по 30.06.2021) у розмірі 1249,73 грн. та пені (за період з 10.10.2020 по 30.06.2021) у розмірі 5426,46 грн.

Перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних, індексу інфляції та пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 5548,68 грн., 3% річних у розмірі 1249,73 грн. та пені у розмірі 5426,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач в прохальній частині позову просив судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 3. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікував понести було визначено витрати на правничу допомогу у розмірі 19800,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію Договору про надання правничої допомоги від 22.06.2021, Протокол погодження договірної ціни від 22.06.2021 року, ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги КС № 739540 від 01.07.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2404/10, копію Акту наданих послуг від 30.06.2021 на суму 19800,00 грн., копію платіжного доручення № 656 від 01.07.2021 про сплату послуг на суму 19800,00 грн.

А отже, з вищенаведеного вбачається, що позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 19800,00 грн., що підтверджується зазначеними вище доказами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не надав. Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду також надано не було.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 19800,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 530, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-енергетична компанія-16" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 43, ) на користь Дочірнього підприємства "Либідь" Товариства з обмеженою відповідальністю "Беназір" (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 8-А, ) суму основного боргу в розмірі 57948,00 грн. за Договором № П-14/9 від 14.09.2020, 5548,68 грн. інфляційних втрат, 1249,73 грн. 3% річних, 5426,46 грн. пені за прострочку оплати вартості поставленого товару, всього: 70172,87 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19800,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Дочірнє підприємство "Либідь" Товариства з обмеженою відповідальністю "Беназір" (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 8-А, ) .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-енергетична компанія-16" ( 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 43, ).

Повне рішення складено "10" вересня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2729/21