СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. Справа № 913/1385/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Зубченко І.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

за участю представників:

скаржника (Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України) Богуцька В.В., посвідчення АБ № 012491 від 18.09.2020;

стягувача (ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання") - Ковтун В.В. (в порядку самопредставництва - приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

боржника - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. № 2195Л/3) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 16 червня 2021 року по справі № 913/1385/16 (повний текст складено 30.06.2021), винесену за результатами розгляду скарги стягувача ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" від 11.05.2021 № 01-19/2/193 на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича у виконавчому провадженні ВП № 61748707 по справі № 913/1385/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (вул. Горького, буд. 123, м. Старобільськ, Луганської області, 92702);

до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" (пр-т Нікопольський, буд. 54, корпус 4, м. Маріуполь Донецької області, 87504);

про стягнення 81129910,78 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 стягнуто з ПрАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" 63756456,85 грн боргу за спожиту активну електроенергію, 229554,26 грн боргу за перетік реактивної електроенергії, 1634915,27 грн 3% річних, 2982387,34 грн інфляційних нарахувань, 7570832,59 грн пені та 672350,0 грн судового збору.

На примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Луганської області видано наказ від 24.12.2019 № 913/1385/16.

Стягувач ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" 14.05.2021 за вх. № 1226-26/21 звернувся до Господарського суду Луганської області зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. під час виконання судового рішення, в якій просить:

- визнати протиправними, передчасними та незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019, які виразились у винесені постанови від 22.04.2021 про повернення наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019 стягувачу на підставі п. 7, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати недійсною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження ВП № 61748707;

- визнати за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 61748707 із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження;

- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. відновити виконавче провадження ВП № 61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 28.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.06.2021 у справі № 913/1385/16 (суддя Масловський С.В.) скаргу стягувача на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019 щодо винесення постанови від 22.04.2021 про повернення наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019 стягувачу на підставі п. 7, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження ВП № 61748707.

Визнано за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні ВП № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019 щодо порушення строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 61748707 з урахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження". У задоволені решти скарги відмовлено.

Повний текст зазначеної ухвали складено 30.06.2021.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, відмовити в задоволенні скарги стягувача на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у повному обсязі. Також скаржник в апеляційній скарзі просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України, з посиланням на поважність причини пропущення строку, оскільки апеляційну скаргу подано протягом 10 днів з моменту отримання скаржником копії оскаржуваної ухвали (05.07.2021), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 828 (т. 7 а.с. 145).

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 61748707 було вчинено всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо виявлення нерухомого майна та грошових коштів боржника і вичерпано всі законні підстави для їх виявлення. Зокрема, постановою від 09.04.2020 № 61748707 оголошено в розшук транспортні засоби, належні боржнику. Копію вказаної постанови надіслано до органу поліції для виконання і до теперішнього часу державного виконавця не повідомлено про виявлення місцезнаходження арештованих транспортних засобів боржника. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ПрАТ "Краснодонвугілля" зареєстровано об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території м. Сорокине та Сорокинського району Луганської області та перебувають на території проведення операції Об`єднаних сил, у зв`язку з чим звернення стягнення на це майно не виявляється можливим. Скаржник наполягає, що державний виконавець діяв відповідно до рішення суду (ухвали Господарського суду Луганської області від 28 січня 2021 року по справі № 913/1385/16), в якому міститься висновок про те, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу має виноситися після настання року з дня оголошення в розшук транспортних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 у справі № 913/1385/16 задоволено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, відкрито провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, встановлено строк для подання відзивів, заяв та клопотань по апеляційній скарзі, розгляд справи призначено на 17.08.2021 о 12:30.

На виконання зазначеної ухвали стягувач ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" надав відзив, в якому не погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. Зазначає, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О. С. неналежно виконував своїх обов`язки щодо розшуку майна боржника та не в повному обсязі здійснював заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення. Запити державного виконавця до Державної фіскальної служби України та Міністерства внутрішніх справ не свідчать про направленість цих дій на виявлення коштів та іншого майна боржника, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості щодо систематичної повної перевірки державним виконавцем майнового стану боржника, з метою встановлення актуальної інформації щодо наявності транспортних засобів, відомостей органів статистики, довідок відповідних органів щодо наявності іншого майна (майнових прав), належних на праві власності відповідачу. Також вказує на те, що 23.12.2020 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу до спливу одного року, встановленого п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону N 1404-УІІІ для розшуку майна. Посилання у постанові на факт реєстрації об`єктів нерухомого майна на території м. Сорокине та Сорокинського району Луганської області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вважає безпідставними з огляду на те, що Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 N 1669-VII та Закон N 1404-УІІІ не містять обмежень в частині проведення виконавчих дій по з`ясуванню майнового стану боржника, за винятком заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці.

13.08.2021 на підставі Розпорядження керівника апарату Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є., яка входила до складу постійної колегії суддів для розгляду справи № 913/1385/16, проведено повторний автоматизований розподіл зазначеної судової справи між суддями та для її розгляду визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Зубченко І.В., суддя Істоміна О.А.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку.

У судовому засіданні 17.08.2021 у зв`язку з відсутністю відзиву боржника на апеляційну скаргу та неявкою представника боржника в судове засідання оголошено перерву до 07.09.2021 о 14:30.

Представник скаржника - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні 07.09.2021 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник стягувача - ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" в судовому засіданні 07.09.2021 підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Представник боржника - ПрАТ "Краснодонвугілля" відзив на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання 07.09.2021 не прибув, хоча про дату та час судового засідання належно повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 484.

Згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представників скаржника та стягувача в судових засіданнях, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" 63756456,85 грн боргу за спожиту активну електроенергію, 229554,26 грн боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915,27 грн 3% річних, 2982387,34 грн інфляційних нарахувань, 7570832,59 грн пені та 672350,00 грн судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ № 913/1385/16 від 24.12.2019.

Звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця заявник вказує на те, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.04.2021 у виконавчому провадженні № 61748707 є незаконною та прийнятою з порушенням норм Закону України Про виконавче провадження, оскільки положення п.7 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження застосовуються лише за відсутності у боржника будь якого іншого майна, окрім транспортних засобів, на яке можливо звернути стягнення або в тому випадку коли звернення стягнення здійснюється безпосередньо на транспортні засоби боржника, якщо такі транспортні засоби є предметом застави та підлягають примусовому виконанню.

Згідно інформації Держпродспоживслужби за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, тому 09.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: причіп 1ПТС-9 1988 УФ8011, причіп ЧМЗАП - 5208 , трактор колісний Т 150К 1989, причіп ПТМЗ 2.0-4М 1987, причіп ЗПТС-1 2 1987 ТР7507, трактор колісний К-701 1989 3063ВЧ, причіп 1ПТС-9 1986 УФ8144, трактор колісний К-700А ПЕ 1989 134884, трактор колісний МТЗ-82 1983 1546ВЧ, причіп 1ПТС-9 1986 УФ8143 2, причіп ПТС-755 1989, причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8110, причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8108, причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8109.

В той же час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстровано об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території м. Сорокине та Сорокинського району Луганської області. Втім, оскільки вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, виконавчі дії, на думку державного виконавця, проводитись не можуть.

ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" зазначає, що чинним законодавством не визначено, що обставини проведення антитерористичної операції виключають здійснення виконавчих дій і можуть бути підставою як для відмови у відкритті виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу.

Стосовно визнання за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі №913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61748707 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадженн"я, стягувачем зазначено наступне.

З інформації, наявній на офіційному сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження №61748707 вбачається, що державним виконавцем, з порушенням строків, встановлених приписами Закону України Про виконавче провадження, робились запити лише до Державної фіскальної служби України щодо наявних у боржника відкритих рахунків; та до Міністерства юстиції України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. За таких обставин, чисельні запити лише щодо наявності відкритих рахунків у боржника та наявності транспортних засобів, на думку стягувача, не можуть свідчити про направленість дій державного виконавця на виявлення коштів та іншого майна боржника, оскільки відсутня систематична повна перевірка майнового стану боржника.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" вважає, що при примусовому виконанні рішення господарського суду, державним виконавцем неодноразово допущені порушення Закону України Про виконавче провадження, Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, а саме не вчинялись всі належні дії, необхідні для виконання судового рішення.

За наслідками розгляду скарги стягувача на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича суд першої інстанції прийшов до висновку щодо часткового її задоволення.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), статттею 1 якого, зокрема, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, тощо.

Відповідно до пункту 6 розділ І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1, 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

В силу ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Як свідчать матеріали справи, 08.04.2020 ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 61748707 по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 24.12.2019 у справі № 913/1385/16.

08.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".

08.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля", що містяться на усіх відкритих рахунках в АТ «Перший Український міжнародний банк» у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 84531257,12 грн.

09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про розшук майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля", відповідно до якої оголошено в розшук транспортні засоби боржника в кількості 100 одиниць, а також інші транспортні засоби (не зазначені у переліку), які зареєстровані та належать боржнику.

09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".

09.04.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ "Краснодонвугілля".

09.10.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт майна боржника ПрАТ "Краснодонвугілля", відповідно до якої накладено арешт на майно в кількості 14 одиниць, які належать боржнику, а саме: причіп 1ПТС-9 1988 УФ8011, причіп ЧМЗАП - 5208 1986 ТР7503, трактор колісний Т 150К НОМЕР_1 , причіп ПТМЗ 2.0-4М 1987 УО8012, причіп ЗПТС-1 2 1987 ТР7507, трактор колісний К-701 1989 3063ВЧ, причіп 1ПТС-9 1986 УФ8144, трактор колісний К-700А НОМЕР_2 , трактор колісний МТЗ-82 1983 1546ВЧ, причіп 1ПТС-9 1986 УФ8143 2, причіп ПТС-755 1989 ВЖ4691, причіп ЗПТС-1 2 НОМЕР_3 , причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8108, причіп ЗПТС-1 2 1989 УФ8109.

Раніше на виконанні у ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходилось виконавче провадження № 60798509, відкрите 05.12.2019 по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 19.03.2019 у справі № 913/747/16 про стягнення коштів, де боржником також є ПрАТ "Краснодонвугілля".

Таким чином, за виконавчими провадженнями № 60798509 та № 61748707 наявний один й той же боржник ПрАТ ''Краснодонвугілля", у зв`язку з чим державним виконавцем 20.11.2020 було винесено постанову про об`єднання цих виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 63688957.

З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2020 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, оскільки транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, а іншого майна на яке можливо звернути стягнення, на підконтрольній українській владі території, не виявлено.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.01.2021 було частково задоволено скаргу ТОВ Луганське енергетичне об`єднання від 15.01.2021 № 01-19/2/23 на дії, рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 61748707 щодо повернення виконавчого документа стягувачу за постановою від 23.12.2020.

Визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження № 61748707.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 про стягнення з ПрАТ Краснодонвугілля - 63756456 грн 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 229554 грн 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915 грн 27 коп. 3% річних, 2982387 грн 34 коп. інфляційних нарахувань, 7570832 грн 59 коп. пені та 672350 грн 00 коп. судового збору. У задоволені решти вимог по скарзі відмовлено.

19.03.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Проте, 22.04.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий документ підлягає поверненню в порядку п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією на підставі постанови від 09.04.2020 №61748707, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, а іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, на підконтрольній українській владі території, не виявлено.

У апеляційній скарзі апелянт стверджує, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 61748707 було вчинено всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо виявлення нерухомого майна та грошових коштів боржника і вичерпано всі законні підстави для їх виявлення.

Зі скарги на дії державного виконавця вбачається, що періодом оскарження неправомірної бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України є період з 08.04.2021 по 22.04.2021.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 2 р. IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, вбачається, що за даний період державним виконавцем було здійснено запити до державних установ та отримано відповіді, а саме: до Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржника (15 запитів від 08.04.2020, 3 запити від 13.05.2020, запит від 09.07.2020, 15 запитів від 09.10.2020, запит від 20.11.2020, запит від 19.03.2021, запит від 22.04.2021); до Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (13 запитів від 09.04.2020, запит від 10.04.2020, запит від 14.05.2020, запит від 09.10.2020, запит від 23.12.2020, запит від 20.03.2021).

При цьому, під час перевірки майнового стану ПАТ «Краснодонвугілля» державний виконавець обмежувався лише запитами до ДФС та МВС.

Відтак, чисельні запити державного виконавця до Державної фіскальної служби України та Міністерства внутрішніх справ не свідчать про направленість цих дій на виявлення коштів та іншого майна боржника, враховуючи той факт що у АСВП відсутні відомості щодо систематичної повної перевірки державним виконавцем майнового стану боржника, з метою встановлення актуальної інформації щодо наявності транспортних засобів, відомостей органів статистики, довідок відповідних органів щодо наявності іншого майна (майнових прав), належних на праві власності відповідачу, тощо.

Вищевикладені обставини спростовують заперечення державного виконавця з посиланням на проведення виконавчих дій своєчасно та у повному обсязі, оскільки сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №915/1294/13).

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у період з 08.04.2020 по 22.04.2021 здійснював перевірку майнового стану боржника та заходи з отримання інформації про його доходи без належного дотримання вимог частини восьмої ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" (вибіркове та/або одноразове проведення таких заходів, непроведення їх взагалі протягом тривалого часу, - тобто з порушенням періодичності такого проведення, передбаченої згаданою нормою Закону).

У зв`язку з тим, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України не було проведено перевірку майнового стану боржника у строки та порядку встановлені Законом України "Про виконавче провадження", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога скаржника про визнання за період з 08.04.2020 по 22.04.2021 неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у виконавчому провадженні № 61748707 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області у справі № 913/1385/16 від 24.12.2019, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61748707 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", є законною обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами та такою що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скаржника стосовно визнання недійсною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної у межах виконавчого провадження №61748707, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п.7 ч.1 ст.37 Закону).

При цьому річний термін перебування транспортного засобу в розшуку обраховується не з дати винесення постанови про розшук майна боржника, а з дати прийняття до виконання органами поліції відповідної постанови державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №905/2563/16.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

У апеляційній скарзі скаржник стверджує, що державний виконавець діяв відповідно до рішення суду (ухвали Господарського суду Луганської області від 28 січня 2021 №913/1385/16) в якому міститься висновок про те, що постанова про повернення виконавчого документу стягувану має виноситися після настання року з дня оголошення в розшук транспортних засобів.

Як вже зазначалось, 15.01.2021 ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» було оскаржено постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 23.12.2020 у ВП № 61748707.

При цьому, однією з підстав оскарження зазначався факт того, що з моменту винесення постанови від 09.04.2020 про розшук майна боржника (щодо оголошення в розшук транспортних засобів) до моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 23.12.2020, минуло лише 8 місяців, що суперечить засадам виконавчого провадження та вимогам ч. 7 ст. 37 Закону «Про виконавче провадження». Також були зазначені інші обставини, зокрема, наявність у Боржника нерухомого майна, яке знаходиться на території м. Сорокине та Сорокинського району Луганської області, яке по теперішній час є непідконтрольною владі України.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.01.2021 у справі № 913/1385/16 скаргу ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця задоволено частково, зокрема, визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену у межах виконавчого провадження № 61748707.

Також ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.01.2021 було зазначено, що 23.12.2020 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувану, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону N 1404-УІІІ, оскільки транспортні засоби, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, а іншого майна на яке можливо звернути стягнення, на підконтрольній українській владі території, не виявлено.

Господарський суд не погодився з такою правовою позицією головного державного виконавця Кузьменка О. С. та зазначив, що виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, для обліку цього строку головний державний виконавець керувався постановою від 09.12.2019, якою оголошені в розшук 6 транспортних засобів за ВП N 60798509 до його об`єднання з ВП №61748707.

При цьому не було прийнято до уваги, що за постановою від 09.04.2020 в розшук оголошувались 100 одиниць транспортних засобів, які не охоплені постановою від 09.12.2019, що робить неможливим застосування ч. 7 ст. 37 Закону України «про виконавче провадження», оскільки минуло лише 8 місяців 14 днів з дня оголошення у розшук 94 транспортних засобів.

За таких обставин, оскільки приписами ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено випадки повернення виконавчого документу, зокрема у разі якщо не виявлено рухомого майна протягом року з дня оголошення його в розшук, враховуючи, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано нерухоме майно (м. Сорокине Сорокинського району Луганської області), суд дійшов висновку, що дії державного виконавця з повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження є передчасними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога скаржника про визнання недійсною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 22.04.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної у межах виконавчого провадження № 61748707, є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягає задоволенню.

Щодо посилань апелянта про відсутність на підконтрольній українській владі території іншого майна боржника на яке можливо звернути стягнення, судом зазначено наступне.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (із змінами та доповненнями) до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено м. Сорокине, Луганська область, де зареєстровані об`єкти нерухомого майна боржника.

Постановою Верховної Ради України Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями № 254-VІІІ від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Указом Президента України 30.04.2018 Про затвердження рішення РНБО Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, та згідно Наказу Президента України Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей розпочато з 30.04.2018 о 14:00 операцію об`єднаних сил.

На час розгляду скарги операція об`єднаних сил триває.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Горнсбі проти Греції, від 19.03.1997, в якому суд наголосив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Закон України "Про боротьбу з тероризмом" та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", а також розпорядження Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" №1085-р від 07.11.2014, не відносяться до нормативних актів, які регулюють питання виконавчого провадження.

Відтак, вказаними нормативними актами не визначено, що обставини проведення антитерористичної операції виключають здійснення виконавчих дій і можуть бути підставою як для відмови у відкритті виконавчого провадження, так і для повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 12.05.2016 у справі № 905/3680/14 та від 19.07.2017 у справі № 20/98, та у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 40/22, від 26.07.2018 у справі № 29/273.

Посилання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неможливості проведення виконавчих у зв`язку з реєстрацією майна боржника на тимчасово непідконтрольній українській владі території є незаконним, оскільки жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції/ операції об`єднаних сил не містить заборони, щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка наразі знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції/ операції об`єднаних сил.

Щодо вимоги стягувача про зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі №913/1385/16, колегія суддів погоджується з прозицією суду першої інстанції щодо відмови у її задоволенні з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

При цьому, суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено, що державний виконавець ухиляється від дій, передбачених ст. 41 Закону України Про виконавче провадження, вимога стягувача про зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. відновити виконавче провадження №61748707 з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 913/1385/16 є передчасною.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява N 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

У рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу N 1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу N1 були порушені. ("Анацький проти України", N 10558/03, пп. 22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Внаслідок невжиття всіх передбачених чинним законодавством заходів для примусового виконання судового рішення, державним виконавцем порушені права позивача (стягувача у виконавчому провадженні) та вимоги ст.ст.129, 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Конвенції, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції.

Статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки, у зв`язку з чим апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишається без задоволення, а ухвала Господарського суду Луганської області від 16 червня 2021 року у справі № 913/1385/16 - без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись статтями 129, 255, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Луганської області від 16 червня 2021 року по справі № 913/1385/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 16 червня 2021 року по справі № 913/1385/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.09.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.А. Істоміна