номер провадження справи 34/89/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 Справа № 908/1378/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві Коцар А.О., розглянувши матеріали справи № 908/1378/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет", ідентифікаційний код юридичної особи 40960501 (69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд.1, кв. 61)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто", ідентифікаційний код юридичної особи 33921055 (69063, м. Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд. 2-а)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, свідоцтво № 3740 (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний/вул. Якова Новицького, буд. 143/7, кв. 22)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Запорізька міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206).

про визнання пункту договору недійсним

за участі представників сторін:

від позивача: Димитрашко Д.В., посвідчення №001186 від 28.10.2016, ордер АР №1006587 від 23.06.2021

від відповідача: Грона Д.С., посвідчення ЗП001299 від 30.05.2017

від 3-ої особи на стороні позивача: не з`явився

від 3-ої особи на стороні відповідача: Пилипенко І.В., довіреність № 01/03-20/02924 від 18.12.2020

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" про визнання п.п. 4.3.3 п. 4.3 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстровано у реєстрі за № 980, недійсним.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 справу № 908/1378/21 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали вищезазначеної позовної заяви, господарський суд ухвалою від 17.05.2021 залишив позов без руху.

25.05.2021 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, якою позивач виправив недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2021 № 908/1378/21 відкрито провадження у справі № 908/1378/21 за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірину Іванівну, свідоцтво № 3740 ( АДРЕСА_1 ). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Запорізьку міську раду, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206). Підготовче засідання призначено на 24.06.2021 о 12 год. 20 хв.

15.06.2021 від Запорізької міської ради на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву.

23.06.2021 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

23.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 24.06.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд відкрив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1378/21. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд оголосив про надходження вищевказаних документів. Відзив на позовну заяву прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Представник позивача підтримав клопотання про долучення доказів. Вказане клопотання буде розглянуто у наступному судовому засіданні після отримання його іншими учасниками справи. Питання щодо прийняття до розгляду пояснень Запорізької міської ради буде вирішено у наступному судовому засіданні, оскільки вказані пояснення не підписані представником ЗМР. Також, суд роз`яснив сторонам право на ознайомлення із матеріалами справи.

За наслідками судового засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/1378/21 на 08.07.2021 о 11 год. 40 хв.

06.07.2021 до суду від Запорізької міської ради надійшли пояснення на позовну заяву.

07.07.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні 08.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд продовжив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1378/21. Перевірив явку представників сторін. Представники 3-іх осіб у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд запитав про наявність клопотань у сторін. Представники сторін повідомили, що заяви та клопотання відсутні, окрім раніше поданих. Суд розглянув клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Представник позивача підтримав клопотання про долучення доказів. Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаного клопотання. Суд задовольнив клопотання про долучення доказів та долучив його до матеріалів справи. Суд оголосив про надходження пояснень на позовну заяву Запорізької міської ради та відповіді на відзив, які судом прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

За наслідками судового засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/1378/21 на 22.07.2021 о 11 год. 00 хв.

19.07.2021 ухвала Господарського суду Запорізької області про відкладення підготовчого засідання, направлена на адресу Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни, повернулась до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

20.07.2021 від Запорізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, із врахуванням раніше поданих пояснень.

20.07.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 22.07.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд продовжив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1378/21. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи та заперечень на відповідь на відзив, які прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд, з власної ініціативи продовжує строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

За наслідками судового засідання, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання у справі № 908/1378/21 на 05.08.2021 о 10 год. 00 хв.

02.08.2021 від Запорізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ради.

В судовому засіданні 05.08.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд продовжив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1378/21. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження вказаного клопотання від Запорізької міської ради, прийняв його до розгляду, приєднав до матеріалів справи та задовольнив. Суд запитав присутні представників сторін про наявність заяв (клопотань) у справі. Представники позивача та відповідача повідомили суд про відсутність будь-яких заяв клопотань. Суд запитав щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Представники позивача та відповідача вважають за можливе призначити справу до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема, постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 05.08.2021, суд, на підставі ст. 185 ГПК України, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.09.2021 о 12 год. 30 хв.

В судовому засіданні 02.09.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Акорд".

Суд продовжив розгляд справи № 908/1378/21. Перевірив явку представників сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 14.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» (відповідач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфо-Мет» (покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який біло посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., та зареєстрованого у реєстрі за № 980. Відповідно до умов договору ТОВ «Запоріжжя-Авто» передає у власність, а ТОВ «Інфо-Мет» приймає у власність нерухоме майно, а саме: бокси, інв. 396, літ. Д, що розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Базова, будинок 6, загальною площею 247,8 кв. м. (далі - об`єкт продажу), і зобов`язується сплатити за нього визначену за домовленістю сторін грошову суму. Об`єкт продажу розташований на земельній ділянці площею 2,5054 га, кадастровий номер :07:052:0002. Обов`язки, що беруть на себе сторони договору певного виду, повинні співвідноситись з предметом договору такого виду. Однак, в договорі існує підпункт 4.3.3. пункту 4.3., який жодним чином не кореспондується з предметом договору купівлі-продажу, а відноситься до умов договору найму/оренди (субнайму/суборенди). Зі змісту підпункту 4.3.3. пункту 4.3. вбачається домовленість між сторонами договору про передачу у користування за плату земельної ділянки на визначений даним підпунктом строк. Тобто, цим підпунктом досягнуто згоди щодо істотних умов договору оренди (суборенди). Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., та зареєстровано у реєстрі за №980 є змішаним договором. Як вбачається зі змісту пункту 4.3. договору, дійсна спрямованість волі сторін у цьому пункті договору була направлена на встановлення відносин суборенди земельної ділянки, до моменту її переоформлення на нового власника нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене та вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 235 ЦК України, підпункт 4.3.3. пункту 4.3. договору є удаваним, і відносини за цим підпунктом регулюються нормами законодавства, що регулює відносини з оренди землі. В свою чергу, підпунктом 7 пункту 29 договору оренди землі від 07.12.2007 визначено, що відповідач має право за письмовою згодою Запорізької міської ради передати орендовану земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення іншій особі шляхом прийняття відповідного рішення Запорізькою міською радою. Зазначеного рішення Запорізька міська рада не приймала. Згоди на передачу частини земельної ділянки в суборенду не приймала. Відповідач не мав права передавати частину земельної ділянки в суборенду. Оскільки укладення правочину щодо суборенди земельної ділянки відбулось без згоди на це Запорізької міської ради, це суперечить інтересам держави та актам цивільного законодавства, то підпункт 4.3.3. пункту 4.3. - має бути визнаний судом недійсним. Щодо застосування строків позовної давності представник позивача підтримав позицію, викладену у відповіді на відзив, зазначивши, що посилання відповідача на сплив строків позовної давності є безпідставними, оскільки позивач дізнався про порушення свого права лише 23.02.2021 року із матеріалів позовної заяви відповідача про стягнення боргу, а саме з умов договору оренди землі (п.п. 7 п. 29 договору оренди землі від 07.12.2007, укладеного між Запорізькою міською радою та ЗАТ «Запоріжжя-Авто»). До цього моменту позивач не був ознайомлений з умовами договору оренди землі укладеного між відповідачем та Запорізькою міською радою і відповідно не знав, що оскаржуваний пункт суборенди земельної ділянки вчинено без згоди власника землі. Таким чином, строк позовної давності розраховується від дати коли особа дізналась про порушення свого права, а саме з 23.02.2021, у зв`язку з чим позовна заява подана в межах позовної давності. Також, зазначив, що одночасно із набуттям у власність нерухомого майна з`явилась підстава припинення права користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжжя-Авто». Договір купівлі-продажу права оренди землі між сторонами не укладався, щоб позивач самостійно міг переоформити земельну ділянку. Тому таке переоформлення можливе лише за заявою діючого орендаря земельної ділянки, яка потребує поділу. Крім цього, рішенням Запорізької міської ради від 19.12.2018 №108/87 надано згоду відповідачу на поділ земельної ділянки. Позивач оплатив роботи із землеустрою. Єдиним належним заявником, від якого Запорізька міська рада може прийняти документи на поділ земельної ділянки є її орендар, ТОВ «Запоріжжя-Авто». В свою чергу, відповідач порушив попередню домовленість, що він буде сприяти поділу земельної ділянки і не вчиняє жодних дій, щоб завершити поділ та оформлення земельної ділянки на ТОВ «Інфо-Мет». Натомість, пропонує позивачу сплачувати йому суборенду землі, яку приховує під терміном «компенсація». Також позивач вказує, що земельна ділянка під майном позивача ще не сформована і не може бути об`єктом цивільних прав.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву посилаючись на те, що після набуття права власності на нерухомість, в порушення п. 4.3.1 договору відповідач не вчинив жодних дій з переоформлення права користування земельної ділянки на себе, відповідач відповідно до договору оренди землі від 07.12.2007 продовжував перераховувати плату у бюджет. В свою чергу позивач у період з лютого 2018 року по серпень 2020 року сумлінно сплачував відповідачу передбачену договором від 14.02.2018 компенсацію. Починаючи з серпня 2020 року відповідач почав порушувати взяті на себе зобов`язання з компенсації плати за користування земельною ділянкою. У зв`язку з цим ТОВ "Запоріжжя-Авто" звернулось із позовом до Господарського суду Запорізької області, за результатами якого 26.04.2021 Господарським судом Запорізької області прийнято рішення по справі № 908/363/21, яким позовом цим ТОВ "Запоріжжя-Авто" до ТОВ "Інфо-Мет" задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 69 823,68 грн. за період з серпня 2020 року по січень 2021 року включно. Станом на час розгляду цієї справи ТОВ «Інфо-Мет» продовжує ухилятись від свого обов`язку з компенсації орендної плати за земельну ділянку, яку в повному обсязі сплачує відповідач. У зв`язку з цим за період з лютого 2021 року по травень 2021 року знову утворилась заборгованість у розмірі 46 549,12 грн. Крім цього, твердження позивача про те, що він не може здійснити оформлення земельної ділянки нібито через якісь перешкоди, які чинить відповідач не відповідає дійсності, адже саме на новому власнику нерухомості лежить обов`язок з реєстрації своїх речових прав та приведення їх і відповідність до законодавства. Також відповідач зазначає, що позивач не надав суду будь-яких доказів того, що він самостійно сплачує плату за землю з моменту виникнення у нього права власності на нерухоме майно. ТОВ "Інфо-Мет" намагається уникнути свого прямого обов`язку зі сплати плати за землю до бюджету, а також уникнути компенсації відповідачу витрат, які останній здійснює замість позивача тривалий час. Представник відповідача підтримав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що між позивачем та відповідачем не виникли правовідносини оренди чи суборенди земельної ділянки. Проте, виникли правовідносини купівлі-продажу майна, а саме відповідач продав, а позивач придбав нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної форми власності. У зв`язку з цим право оренди частини земельної ділянки, на якій знаходиться придбане майно, перейшло до нового власника, який повинен був оформити його відповідно до вимог діючого законодавства. ТОВ «Запоріжжя-Авто» виконало всі дії, які залежали від продавця, в тому числі звернулось до Запорізької міської ради з питанням переоформлення на нового власника договору оренди земельної ділянки, на підставі якого 28.08.2019 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 60/13 про погодження технічної документації на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6, на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку № 1 площею 2,1472 га залишено в «Запоріжжя-Авто» земельну ділянку № 2 площею 0,3582 га для подальшої передачі в оренду ТОВ «Інфо-Мет». Зобов`язано ТОВ «Інфо-Мет» провести державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та отримати Витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Також, спірний договір, укладений та підписаний керівником ТОВ «Інфо-Мет» Морозовим О.В. Наступна зміна керівника юридичної особи та незгода нового керівника з умовами досягнутих домовленостей на час укладання не може бути підставою для визнання положень договору недійсним. Крім цього, відповідач посилається на пропуск позивачем строків позовної давності у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем та відповідачем укладено 14.02.2018, отже з урахуванням строку позовної давності, позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним, або його окремого пункту мав би бути пред`явлений до 14.02.2021. Позивач звернувся із позовом у травні 2021, тобто із пропуском строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Пояснень по суті спору не надала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача підтримала доводи викладені у письмових поясненнях зазначивши, що рішенням Запорізької міської ради від 19.12.2018 «Про надання згоди ТОВ "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО» надано згоду товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки кадастровий номер :07052:0002 по вул. Базовій, 6 площею 2,5054га, яка раніше передавалась в оренду рішенням міської ради від 29.08.2007 №77/268 «Про передачу в оренду ЗАТ "Запоріжжя-Авто" земельної ділянки по вул.Базовій,6 для розташування СТО», на дві окремі земельні ділянки для подальшої передачі її в оренду для розташування СТО. Станом на час розгляду цієї справи вказана земельна ділянка залишається в користуванні у ТОВ «Запоріжжя-Авто» на підставі договору оренди землі зареєстрований Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» від 11.12.2007 №47. Запорізькою міською радою не приймалось рішення щодо передачі оренду ТОВ «Інфо-Мет» частини земельної ділянки по вул. Базовій, 6 у м. Запоріжжі. Просить суд врахувати зазначені пояснення та вирішити спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

02.09.2021 прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

07.12.2007 Запорізькою міською радою (далі - орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Запоріжжя-Авто" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди землі (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1 договору оренди, орендодавець, відповідно до рішення чотирнадцятої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 77/268 від 29.08.2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування СТО, яка знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Базова, 6.

Розділом 2 договору оренди передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2.5054 га (п. 2). На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: будівлі та споруди орендаря, інші об`єкти інфраструктури відсутні (п. 3). Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами орендаря (п. 4 договору).

Відповідно до п. 8 договору оренди, договір укладається на дев`ятнадцять років.

Договір оренди зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2007 № 47.

14.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" (далі- відповідач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" (далі - позивач, покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - договір), який посвідчено приватним нотаріусом Вовк І. І. та зареєстровано у реєстрі за № 980.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що на умовах, передбачених цим договором, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нерухоме майно (далі за текстом об`єкт продажу), а саме: бокси, інв. 396, літ. Д, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. за номером 6 (шість), загальною площею 247,8 кв.м., та зобов`язується сплатити за нього визначену за домовленістю сторін грошову суму.

Вказане нерухоме майно складається з боксів, інв. 396, літ. Д, загальною площею 247,8 кв.м., металеві склади літ. М,Н,О,П; ворота № 6.

Об`єкт продажу розташований на земельній ділянці площею 2,5054 га, кадастровий номер :07:052:0002. В користування покупцю переходить земельна ділянка площею 0,3582 га згідно узгодженого сторонами абрису земельної ділянки, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору об`єкт продажу належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.11.2006 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-2699. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до п. 3.1. договору, право власності на об`єкт продажу виникає у покупця з дня державної реєстрації прававласності на нього за покупцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка здійснюється в день укладення та нотаріального посвідчення цього договору.

Пунктом 3.2. договору сторони визначили, що передача майна продавцем та прийняття його покупцем засвідчується актом приймання-передачі, котрий підписується уповноваженими представниками сторін і є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 4.1. договору сторони зобов`язуються виконувати свої обов`язки належним чином та сприяти одна одній у їх виконанні. Сторона, явка порушила зобов`язання, повинна негайно усунути такі порушення.

Згідно з п. 4.3.3. договору, зобов`язання по внесенню оплати за землю виникає у покупця з моменту переходу права власності на нерухоме майно до покупця. Плату за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт продажу, сплачує продавець до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою, при цьому покупець в строк до 5 числа кожного місяця компенсує продавцю такі витрати.

У пункті 5.2. договору сторони ствердили, що: однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; договір не вчиняється під впливом тяжкої для продавця обставин і на вкрай невигідних для нього умовах; ціна продажу, зазначена в п. 1.2. цього договору, відповідає їх дійсним намірам.

Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення (п. 7.1. договору).

Рішенням Запорізької міської ради № 60/13 від 28.08.2019 було погоджено технічну документацію на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6, на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку № 1 площею 2,1472 га залишено в оренді ТОВ "Запоріжжя-Авто"; земельну ділянку № 2 площею 0,3582 га для подальшої передачі в оренду ТОВ "Інфо-Мет". Зобов`язано ТОВ "Інфо-Мет" провести державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та отримати Витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Як вбачається з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.05.2021 (кадастровий номер земельної ділянки - :07:052:002, площа земельної ділянки - 20.5054 га, місце розташування - Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Базова, 6), право власності на земельну ділянку належить Запорізькій міській раді () речове право на земельну ділянку належить ЗАТ «Запоріжжя-Авто» ().

Предметом вказаної справи є визнання підпункту 4.3.3. пункту 4.3 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстровано у реєстрі за № 980 недійсним.

Позовні вимоги до відповідача обґрунтовані тим, що останній ухиляється від поділу та оформлення у відповідності до законодавства земельної ділянки, права на яку виникли у ТОВ «Інфо-Мет». Укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна є змішаним договором. Як вбачається зі змісту пункту 4.3. договору, дійсна спрямованість волі сторін у цьому пункті договору була направлена на встановлення відносин суборенди земельної ділянки, до моменту її переоформлення на нового власника нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене та вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 235 ЦК України, підпункт 4.3.3. пункту 4.3. договору є удаваним, і відносини за цим підпунктом регулюються нормами законодавства, що регулює відносини з оренди землі. В результаті порушення прав ТОВ «Інфо-Мет» з боку ТОВ «Запоріжжя-Авто», позивач позбавлений можливості вносити плату за землю відповідно до норм закону і правил бухгалтерського обліку, оскільки: 1) компенсація орендної плати за міську землю - не є послугою і не може надаватись нам відповідно до закону; 2) компенсація орендної плати за міську землю - також не є і сплатою податків і зборів; 3) такий вид платежу, як компенсація орендної плати по відношенню до земельної ділянки комунальної форми власності є незаконним.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Запоріжжя-Авто" та ТОВ "Інфо-Мет" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. (ч. 1 ст. 657 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 № 908/363/21 (суддя Горохов І.С.) задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 14.02.2018 за користування земельною ділянкою починаючи у період з липня по грудень 2020 року включно в розмірі 69 823, 68 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2021 №908/363/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі № 908/363/21 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 по справі № 908/363/21 встановлено, що за період з липня по грудень 2020 позивачем перераховано орендну плату за землю на загальну суму 488 375,69 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2630 від 21.08.2020 на суму 81 395,95 грн., № 2996 від 17.09.2020 на суму 81 395,95 грн., № 3524 від 23.10.2020 на суму 81 395,95 грн., № 3983 від 23.11.2020 на суму 81 395,95 грн., № 4342 від 17.12.2020 на суму 81 395,95 грн., № 4822 від 26.01.2021 на суму 81 395,94 грн. Відповідачу виставлялися рахунки для сплати компенсації орендної плати за землю, а саме: № 132 від 31.08.2020 на суму 11 637,28 грн.; № 158 від 30.09.2020 на суму 11 637,28 грн.; № 202 від 31.10.2020 на суму 11 637,28 грн.; № 267 від 30.11.2020 на суму 11 637,28 грн.; № 332 від 31.12.2020 на суму 11 637,28 грн.; № 6 від 29.01.2021 на суму 11 637,28 грн., усього 69 823,68 грн. З метою досудового врегулювання спору 09.11.2020 на адресу відповідача позивачем направлено претензію на суму 33 000,00 грн. Відповіді на претензію позивачем не отримано. На час вирішення спору в суді, відповідачем в оренду земельну ділянку на якій розміщено об`єкти нерухомого майна, які були придбані у власність на підставі договору купівлі-продажу майна від 14.02.2018 не отримано, державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою не проведено. В порушення умов п. 4.3.3 договору купівлі-продажу відповідач з серпня 2020 не здійснював плату за користування земельною ділянкою. Факт належного виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки від 07.12.2007, на якій розташовано об`єкти нерухомості відповідача, в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів підтверджується матеріалами справи, а саме наданими платіжними дорученнями про перерахування орендної плати за землю за період з липня по грудень 2020 року, проте відповідачем, всупереч умов п. 4.3.3 договору купівлі-продажу не компенсував понесені позивачем витрат щодо внесення орендних платежів за оренду земельної ділянки, якою фактично користується відповідач. Відповідач, підписавши договір купівлі-продажу з умовами визначеними пунктом 4.3.3 щодо компенсації витрат по сплаті орендної плати за земельну ділянку, фактично надав згоду на відшкодування позивачу витрат по орендній платі за землю до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою. При цьому компенсація таких витрат продавцю відбувається в строк до 5 числа кожного місяця.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи до вересня 2020 року включно позивач компенсував відповідачу витрати, передбачені у пп. 4.3.3. п. 4.3. договору, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 120 - 144).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Сторони договору мають право на свій власний розсуд обирати форму договору.

Підписавши договір купівлі-продажу нерухомого майна, сторони погодили та прийняли його умови до виконання.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018 укладено в належній формі, передбаченій приписами ст. 657 ЦК України. Договір підписаний, скріплений печатками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовком І.І. 14.02.2018 за реєстровим № 980.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

З аналізу статей 202, 203, 235 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто на набуття зміну або припинення відповідних прав та обов`язків, що обумовлені цим правочином. Вчинення сторонами правочину для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, не визначено підставою для визнання його недійсним. Однак удаваний правочин може бути визнаний недійсним, зокрема, у разі його невідповідності вимогам законодавства, яке регулює правовідносини щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Так, у статті 235 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки удаваного правочину. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин за своєю формою прикриває реальний правочин.

Ознакою удаваного правочину є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі для обох учасників.

Для вчинення удаваного правочину необхідна спільна мета двох сторін приховати інший правочин, який бажають вчинити обидві сторони та настання відповідних результатів. Таким чином, обов`язковою ознакою удаваного правочину є фактичне встановлення між сторонами правочину інших правовідносин ніж ті, щодо яких його було оформлено.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши при розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 Цивільного кодексу України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Договір від 14.02.2018 підписаний позивачем без будь-яких заперечень, протокол розбіжностей не складався.

Сторони, реалізуючи своє право на свободу договору, на власний розсуд врегулювали питання компенсації власнику земельної ділянки коштів за фактичне користування позивачем земельною ділянкою з моменту виникнення права власності на нерухомість, що розташована на земельній ділянці (нежитлова будівля) до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою.

У пункті 5.2. договору сторони ствердили, що: однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; договір не вчиняється під впливом тяжкої для продавця обставин і на вкрай невигідних для нього умовах; ціна продажу, зазначена в п. 1.2. цього договору, відповідає їх дійсним намірам.

Таким чином, ознак удаваності правочину вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 не містить.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

За приписами ст. 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу.

Рішенням Запорізької міської ради від 19.12.2018 № 108/87 «Про надання згоди ТОВ "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО» надано згоду товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки кадастровий номер :07052:0002 по вул. Базовій, 6 площею 2,5054 га, яка раніше передавалась в оренду рішенням міської ради від 29.08.2007 №77/268 «Про передачу в оренду ЗАТ "Запоріжжя-Авто" земельної ділянки по вул.Базовій,6 для розташування СТО», на дві окремі земельні ділянки для подальшої передачі її в оренду для розташування СТО.

Рішенням Запорізької міської ради від 28.08.2019 № 60/13 «Про погодження ТОВ «Запоріжжя-Авто» технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО», погоджено ТОВ «Запоріжжя-Авто» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :07:052:0002) площею 2,5054 га по вул. Базовій, 6 на дві окремі ділянки таким чином: земельну ділянку № 1 площею 2,1472 га залишити в оренді у ТОВ «Запоріжжя-Авто» для розташування СТО, земельну ділянку № 2 площею 0,3582 га для подальшої передачі її в оренду ТОВ «Інфо - Мет» для розташування СТО. Зобов`язано товариства провести державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та отримати Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Після прийняття вказаних рішень Запорізькою міською радою позивачем не було здійснено дій, спрямованих на набуття права оренди (користування) земельної ділянки. Реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не здійснено.

Майно за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 перейшло у власність позивача, мета договору купівлі-продажу досягнута, право власності зареєстровано 14.02.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 115 - 116).

Таким чином, ознак удаваності правочину вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 не містить.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Таким чином, у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у постанові від 02.09.2021 у справі № 908/363/21 у зв`язку із набуттям ТОВ "Інфо-Мет" у власність нерухомості, що розташована на земельній ділянці площею 2,5054 га (кадастровий №:07:052:0002), до останнього перейшло право оренди вказаної земельної ділянки, яке у встановленому законодавством порядку було оформлено за попереднім власником нерухомості - ТОВ "Запоріжжя-Авто".

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Як зазначає відповідач у своєму клопотання про застосування строку позовної давності, договір купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем та відповідачем було укладено 14.02.2018, отже з урахуванням строку позовної давності, позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним, або його окремого пункту мав би бути пред`явлений до 14.02.2021, позивач звернувся із позовом у травні 2021, тобто із пропуском строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. В даному випадку суд відмовляє в задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог, тому питання застосування позовної давності не розглядається.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати за сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13.09.2021

Суддя А.О. Науменко