ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м.Дніпро Справа № 908/750/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 (суддя Проскуряков К.В.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авітоніс", м.Запоріжжя

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м.Енергодар, Запорізька області

про стягнення 137 495,76 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авітонс" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюсуду ча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості у розмірі 137 495,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору поставки продукції № 585(6)19УК/53-121-01-19-08805 від 18.11.2019 щодо здійснення своєчасної оплати за отриманий товар. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач нарахував відповідачу 3 % річних та інфляційні витрати.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.03.2021 у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авітонс" суму основної заборгованості за договором поставки продукції № 585(6)19УК/53-121-01-19-08805 від 18.11.2019 у розмірі 126 889 грн 20 коп., 3 % річних за період з 27.03.2020 по 23.02.2021 включно на суму 3 475 грн 39 коп., інфляційні витрати за період з квітня 2020 по січень 2021 включно у розмірі 7130 грн 38 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 269 грн 99 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати за отриманий товар.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 3 475,39 грн та інфляційних втрат в розмірі 7 130,38 грн.

Аргументуючи апеляційну скаргу, відповідач вказує, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме судом не застосовано ст.189 Господарського кодексу України, якою передбачено, що до ціни договору законодавством не віднесено ставки та збори, що використовуються в системі оподаткування.

Скаржник стверджує, що включення до бази нарахування трьох процентів річних, стягнутих з відповідача, сум податку на додану вартість (26 889,20 грн), нарахованих на вартість товару з ПДВ, є необґрунтованим, таким, що суперечить правовій природі процентів, передбачених статтями 536 та 625 Цивільного кодексу України. Законодавством України не передбачена індексація суми податку на додану вартість, а зміна ставок оподаткування з урахуванням індексів споживчих цін відбувається шляхом зміни абсолютного значення такої ставки за рішенням Верховної Ради України.

3.2 Доводи інших учасників справи

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021; згідно положень ч. 13 ст.8, ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.09.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Коваль Л.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

18.11.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Авітонс" (постачальник) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (покупець) укладено договір поставки продукції № 585(6)19УК/53-121-01-19-08805 (договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію: пожежний кран-комплект HW25/65, вогнегасник ОП-6(з) та вогнегасник аерозольний ВВПА-500 (далі - товар) на загальну суму - 149 880,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 24 980,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору, строк поставки продукції: листопад-грудень 2019.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що покупець має право зменшити обсяг закупівлі з урахуванням фактичного обсягу своїх видатків.

Розділом 3 договору сторони визначили умови та порядок оплати.

Вартість договору без урахування ПДВ - 124 900,00 грн, крім того ПДВ - 24 980,00 грн. Загальна вартість договору з урахуванням ПДВ - 149 880,00 грн (п. 3.1. договору).

Пунктом п.3.2. договору встановлено, що розрахунок за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Згідно п.3.3. договору, у випадку ненадання постачальником покупцю у встановлений законодавством строк електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п. 3.1 цього договору на суму ПДВ.

Відповідно до п.4.1. договору, поставка продукції відбувається на умовах DDP м.Енергодар згідно Інкотермс 2010, місце поставки: вул.Промислова, 133, м.Енергодар, Запорізька область.

За умовами п.4.2 договору строк поставки продукції відбувається в строк згідно з п.1.2. договору.

Згідно п.4.3. договору, отримувач вантажу - ЗВ ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом". Продукція, що поставляється, повинна супроводжуватись наступними документами: а) видаткова накладна - 3 шт.; б) копія сертифікату якості або іншого подібного документу; в) податкова накладна (в ел.вигляді).

Пунктом 4.4. договору визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Мінфіну України №1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця та протягом строку, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН. Постачальник зобов`язаний вказувати в податковій накладній позначення одиниці вимірювання товару, що постачається за договором, згідно з вимогами "Класифікатору системи позначень одиниць вимірювання та обліку", ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 09.01.1997 №8".

Відповідно до п.7.1. договору, у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Сплата штрафу та (або) неустойки не звільняє винну сторону від виконання договірних зобов`язань (п. 7.12 договору).

Пунктами 9.1 та 9.2 договору передбачено, що всі спори, які можуть виникнути з даного договору або з приводу договору, сторони вирішують шляхом переговорів. Досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковий.

Постачальник є платником податку на прибуток на загальній системі оподаткування (п.10.7 договору).

Покупець є платником податку на прибуток на загальній системі оподаткування (п.10.8 договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладання (п.11.1 договору).

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним договору не надано.

На виконання умов договору товариством з обмеженою відповідальністю "Авітонс" поставлено, а державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" отримано товар на загальну суму 126 889,20 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи підписаною та скріпленою печатками обох сторін видатковою накладною № 1 від 10.02.2020 (дата отримання відповідачем - 10.02.2020) сума без ПДВ - 105 741,00 грн, ПДВ - 21 148,20 грн, всього з ПДВ - 126 889,20 грн.

Факт поставки та отримання вказаного у видатковій накладній товару на загальну суму 126 889,20 грн з ПДВ відповідачем не заперечується.

В порушення умов договору поставки продукції відповідач оплату за отриманий товар не здійснив, внаслідок чого станом на 18.03.2021 сума основної заборгованості становить 126 889,20 грн.

Вказана сума заборгованості визнана відповідачем у підписаному між сторонами акті взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 22.04.2020 за договором №585(6)19УК/53-121-01-19-08805 від 18.11.2019, згідно якого станом на 22.04.2020 заборгованість ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" на користь ТОВ "Авітонс" складає 126 889,20 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати за отриманий товар, позивачем нараховано 3 % річних за загальний період з 27.03.2020 по 27.02.2021 у розмірі 3 475,39 грн та інфляційні витрати за період з квітня 2020 по січень 2021 включно на суму 7 131,17 грн.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3 475,39 грн та інфляційних втрат у розмірі 7 130,38 грн.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини сторін виникли за договором №585(6)19УК/53-121-01-19-08805 від 18.11.2019, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею ст.655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.04.2019 у справі №904/2164/18).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 126 889,20 грн грн, що також визнається відповідачем і не підлягає доведенню в силу положень ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Жодних зауважень щодо кількості або якості поставленого товару відповідач протягом строку прийняття по кількості та якості товару на адресу позивача не заявлено.

З урахуванням п. 3.2. договору, останній 45-ий день строку оплати за видатковою накладною № 1 від 10.02.2020 (дата отримання відповідачем - 10.02.2020) на суму 126889,20 грн - 26.03.2020.

Позивач з урахуванням вимог п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України (складення та реєстрації податкових накладних) здійснив реєстрацію податкової накладної № 4 від 10.02.2020 у Єдиному реєстрі податкових накладних 28.02.2020 на суму 105 741,00 грн, ПДВ 20% 21 148,20 грн, усього 126 889,20 грн, про що свідчить квитанція № 3.

Відповідно до п.14 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Пунктом 25 вказаного Порядку передбачено, що платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Пунктом 188.1. Податкового кодексу України унормовано, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу Українидо податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до положень пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п.18 Постанови КМУ №1246 від 29.12.2010 р. на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого). За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Матеріалами справи підтверджується факт дотримання позивачем умов договору щодо складання податкових накладних при постачанні товару відповідачу та їх реєстрації у визначені Податковим кодексом України строки, про що свідчать відповідні квитанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що включене до змісту договору положення про обов`язок постачальника направити покупцю копію податкової накладної само по собі не свідчить, навіть у випадку ненаправлення постачальником податкової накладної, про порушення прав покупця (відповідача у справі), який у відповідності до законодавства як платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних.

Належними та допустимими доказами поставки товару є видаткові накладні, а податкові накладні є підставою для здійснення розрахунків з бюджетом, і дотримання сторонами вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних не має значення для визначення початку строку виконання цивільних (господарських) зобов`язань.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, на підставі якої покупець (відповідач) має право включити суму ПДВ до податкового кредиту та здійснювати розрахунки з бюджетом. Проте здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ він має в межах визначеного договором строку - 45-ти календарних днів з дати поставки продукції.

За приписами ст.ст.599,612 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань підтверджено матеріалами справи.

Доказів повної оплати основного боргу за договором поставки продукції №585(6)19УК/53-121-01-19-08805 від 18.11.2019 відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості на суму 126 889, 20 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення основної заборгованості не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів враховує таке.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 27.03.2020 по 23.02.2021 в сумі 3 475,39 грн. та інфляційні втрати за період з квітня 2020 по січень 2021 включно на суму 7 131,17 грн.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми 3% річних, колегія суддів вважає, що до стягненню підлягає сума 3% річних за загальний період з 27.03.2020 по 23.02.2021 в сумі 3 475,39 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з квітня 2020 по січень 2021 включно у розмірі 7 131,17 грн, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги позивача у частині стягнення інфляційних витрат за період з квітня 2020 по січень 2021 у розмірі 7 130,38 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що у п.3.2 договору сторони розмежували строки оплати вартості товару та сплати ПДВ за договором, і встановили, що вартість товару за договором сплачується протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару, а ПДВ сплачується після отримання відповідачем від позивача податкової накладної.

Так, положення договору, які визначають його ціну (вартість товару), що підлягає сплаті покупцем за поставлений товар, не розділяють вартість самого товару та суму ПДВ, що підлягає сплаті.

Аналіз положень договору свідчить про те, що сума податку на додану вартість, зазначена у п.3.1. договору включається у загальну ціну товару, зазначену у п.3.2. договору, а тому вказана сума підлягає сплаті разом з вартістю поставленого товару.

Крім того, позивачем у визначений законом строк оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкові накладні за здійсненою поставкою.

Отже, зауваження в п. 3.2 договору щодо оплати покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ після отримання ним від постачальника податкових накладних, оформлених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати повної вартості товарів, в тому числі і суми ПДВ, оскільки згідно ч.1 ст.188 Податкового кодексу України сума ПДВ є складовою бази оподаткування, а тому входить до ціни товару і не підлягає відокремленню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відмовити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі №908/750/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

В.Ф.Мороз