УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

13.09.2021Справа № 910/14772/21

За заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/14772/21

За позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. Компанії «ЛІБЕРМІЛЛ ТРЕНДЛАЙН ЛІМІТЕД» (LIBERMILLE TRENDLINE LIMITED)

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ»

про визнання недійсним договору купівлі - продажу та рішення загальних зборів

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , Компанії «ЛІБЕРМІЛЛ ТРЕНДЛАЙН ЛІМІТЕД» (LIBERMILLE TRENDLINE LIMITED) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» про:

- визнання недійсним Договору купівлі - продажу частини частки у статутному

капіталі ТОВ «Блокбастер - Київ» (), укладеного 14.07.2021 між Компанією «ЛІБЕРМІЛЛ ТРЕНДЛАЙН ЛІМІТЕД» та ОСОБА_2 з моменту його укладення;

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» (), оформлене протоколом № 23 від 14.07.2021 в частині пункту третього щодо прийняття рішення про перерозподіл часток учасників в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» з моменту його прийняття.

Разом з позовною заявою заявник подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову до прийняття рішення по справі шляхом:

- встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» () на ухвалення рішень щодо зміни розміру статутного капіталу товариства, зміни розміру та перерозподілу часток учасників товариства.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначив, що оскільки, спір стосується правомірності перерозподілу часток учасників у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ», то вчинення товариством нових дій (ухвалення рішень) стосовно зміни розміру статутного капіталу, визначення розміру та перерозподіл часток учасників у статутному капіталі товариства призведе до неможливості ефективного захисту порушених майнових прав та інтересів, за захистом яких заявник звернувся до суду, у зв`язку з чим позивач вважає, що є доцільним та необхідним застосувати заходи забезпечення позову на час вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/16448/18).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Звертаючись з проханням вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» () на ухвалення рішень щодо зміни розміру статутного капіталу товариства, зміни розміру та перерозподілу часток учасників товариства, заявником не конкретизовано, які саме дії потрібно заборонити вчиняти товариству.

При цьому, суд зазначає, що матеріали заяви не містять відомостей стосовно того, що відповідачами 1-3 вжито перелік заходів, які могли б свідчити про подальші дії щодо зміни розміру статутного капіталу товариства, перерозподілу часток учасників товариства чи їх відчуження на користь третіх осіб.

Відповідно до приписів частини 9 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (частина 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач не є учасником товариства, не має частки у статутному капіталі та останнім не заявлено спір про право власності на частку товариства, а тому забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Блокбастер - Київ» вчиняти дії щодо внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу є неналежним заходом, оскільки жодним чином не забезпечить виконання у подальшому судового рішення у випадку задоволення позову, а також не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновити порушені чи оспорювані права та інтереси заявника.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 13.09.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова