ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.2021 Справа № 920/608/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засіданні Чепульській Ю.В., розглянувши матеріали справи №920/608/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м.Суми, вул. 2-га Залізнична, 10; )

до відповідача Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; )

про стягнення 367362,16 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Приходько Д.В. (довіреність від 12.01.2021 №6),

від відповідача: не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження,

установив:

16.06.2020 ТОВ Сумитеплоенерго звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача АТ Сумське НВО заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у тому числі: 336618,20 грн основного боргу за договором №1551-Т від 31.08.2017, 7745,94 грн пені, 11038,20 грн суму 3% річних, 11959,82 грн інфляційних втрат, а також 5510,44 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/608/20 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.08.2020; встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

22.07.2020 відповідачем поданий відзив від 20.07.2020 №18-7/667 (вх № 6334/20), відповідно до якого відповідач просить суд: 1) зупинити провадження у справі №920/608/20 до набрання законної сили рішення у адміністративній справі Сумського окружного адміністративного суду № 480/566/20; 2) відмовити ТОВ Сумитеплоенерго у задоволені позовних вимог в частині стягнення: 98438,03 грн. основного боргу, 7745,94 грн. пені, 1129,62 грн. 3% річних, 11959,82 грн. інфляційних втрат.

13.08.2020 позивачем подана відповідь на відзив від 05.08.2020 № 4166 (вх №6968/20)., в якій позивач просив суд поновити строк на подачу відповіді на відзив та підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити. Разом з тим, в порушення норм ст. 166 ГПК України не надав доказів направлення копії відповіді на відзив відповідачу.

У підготовчому судовому засіданні в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України судом постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання позивача , викладене у відповіді на відзив; поновлено відповідачу строк для надання відповіді на відзив; долучено до матеріалів справи відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 13.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 30.09.2020; відкладено підготовче засідання та розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, викладене у відзиві на позов (вх № 6334/20 від 22.07.2020) у справі № 920/608/20 на 17.09.2020; зобов`язано позивача подати докази направлення відповідачу відповіді на відзив в порядку ст. 166 ГПКУ України та встановлено відповідачу додатковий строк до 16.09.2020 для надання заперечень в порядку ст. 167 ГПК України.

У підготовчому засіданні від 17.09.2020 без виходу до нарадчої кімнати в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому судовому засіданні до 30.09.2020.

30.09.2020 представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі (вх №2971к ), відповідно до якого просить суд зупинити провадження у справі №920/608/20 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі Сумського окружного адміністративного суду №480/566/20.

Ухвалою суду від 30.09.2020 задоволено клопотання відповідача, викладене у відзиві від 20.07.2020 № 18-7/667 (вх № 6334/20 від 22.07.2020) про зупинення провадження у справі та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх № 2971к від 30.09.2020); зупинено провадження у справі № 920/608/20 до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі Сумського окружного адміністративного суду №480/566/20.

02.12.2020 до суду надійшло клопотання (вх №3678к) ТОВ Сумитеплоенерго про поновлення провадження у справі №920/608/20.

Ухвалою суду від 16.12.2020 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2020.

22.12.2020 представник відповідача подав суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх № 3945к), згідно з яким просить суд зупинити провадження у справі №920/608/20 до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі Сумського окружного адміністративного суду №480/566/20.

Ухвалою суду від 28.12.2020 задоволено клопотання відповідача 22.12.2020 б/н (вх № 3945к) про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у справі №920/608/20 до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі Сумського окружного адміністративного суду №480/566/20.

12.04.2021 позивачем подане клопотання №1914 від 08.07.2021 (вх №1630к) про поновлення провадження у справі у зв`язку із усуненням обставини, яка зумовила зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 28.04.2021 задоволено клопотання позивача (вх№1630к від 12.04.2021) про поновлення провадження у справі; поновлено провадження у справі №920/608/20; призначено підготовче засідання у справі №920/608/20 на 01.06.2021.

31.05.2021 відповідачем подані додаткові пояснення від 28.05.2021 №18-7/461 (вх №5149/21), відповідно до яких відповідач вважає, що позивач неправомірно донарахував йому 98438,03 грн основної заборгованості вартості спожитої відповідачем за договором №1551-Т від 31.08.2017 теплової енергії у листопаді-грудні 2018 року, а відповідно й нарахованих на цю суму 7745,94 грн пені, 1129,62 грн 3% річних, 11959,82 грн інфляційних втрат за договором №1551-Т від 31.08.2007. З огляду на що, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 01.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи №920/608/20 по суті в судове засідання на 24.06.2021.

23.06.2021 представником відповідача подані додаткові пояснення від 13.06.2021 №18-7/535 (вх№5937/21), в яких представник відповідача вражає, що позивачем було необґрунтовано нараховано пеню в сумі 7745,94 грн на заборгованість в сумі 98438,03 грн за послуги по договору надані у період листопад-грудень 2018 року, в наслідок чого просить суд в частині стягнення заявленої позивачем суми пені відмовити.

У судовому засідання 24.06.2021 судом розпочато розгляд справи по суті та відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті в судове засідання на 19.08.2021.

16.08.2021 представником позивача подано пояснення від 12.08.2021 №4015 (вх№7288/21) на підтвердження заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 19.08.2021 судом постановлено наступні протокольні ухвали: першою долучено до матеріалів справи пояснення позивача (вх№7288/21 від 16.08.2021); другою оголошено перерву з розгляду справи по суті в судове засідання на 31.08.2021.

У судовому засіданні 31.08.2021 судом встановлено:

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання заяв по суті справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31.08.2021 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила 630) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття виконавець комунальної послуги це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 травня 2011 року за №322 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 №322 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг в місті Суми з постачання теплової енергії та гарячої води в межах території обслуговування.

31.08.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі виконавець, позивача) та Відкритим акціонерним товариством «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» (перейменоване в Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання») (далі споживач, відповідач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 1551-Т (далі договір).

Згідно з умовами п.1.1 договору позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у встановлені договором строки.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору розмір тарифів на послуги встановлюються відповідно до чинного законодавства України, згідно з встановленими тарифами, а у випадку зміни тарифів, оплата за послуги за новим тарифом здійснюється з календарного дня (введення в дію) встановлення цих тарифів.

Згідно з п. 3.1. договору розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі на умовах передплати відповідно до встановлених тарифів.

Пунктами 3.2.-3.5. договору споживач до 15 числа розрахункового періоду зобов`язується сплатити виконавцю вартість кількості, визначеної в договору теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Щомісячно до 6-го числа, споживач отримає від виконавця акти прийому-передачі теплової енергії та оплату за спожиту теплову енергію. Протягом 3-х робочих днів споживач зобов`язаний підписати та повернути на адресу виконавця Акт приймання-передачі наданих послуг. Несвоєчасне отримання рахунку, не підписання та неповернення на адресу виконавця акту приймання-передачі послуг не звільняє споживача від відповідальності щодо сплати за надані послуги. Остаточний розрахунок за надані спожиту теплову енергію здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 4.3.1. виконавець має право нараховувати пеню, три відсотка річних, інфляційні у разі несвоєчасної оплати споживачем за надані послуги у розмірі, встановленому чинним законодавством України та цим договором.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством України і цим договором за: недотримання вимог нормативно-правових актів України у сфері житлово-комунальних послуг, а також іншою чинною законодавства Украйні. Несвоєчасну оплату за послуги - шляхом сплати пені, трьох відсотків річних, інфляційних згідно із законодавством України (п.п. 5.1.1, 5.1.2. договору).

Згідно з п. 5.1.5. в разі несвоєчасної сплати споживачем грошових коштів, які передбачені умовами договору, за послуги виконавця, споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяча на момент прострочення виконання грошового зобов`язання споживачем) віх суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (борту) за кожен календарним день (враховуючи вихідні і святкові дні) прострочення виконання грошового зобов`язання. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язується сплатити Виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Пунктом 10.1. договору визначено строк дії договору - 1 (один) рік з дня його укладання (підписання) і вважається щороку подовженим, якщо за місяць до закінчення цього строку однією зі сторін не буде заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до умов договору, протягом лютого - березня 2019 року та листопада 2019 року позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 358180,17 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками Актами прийому-передачі теплової енергії та/або гарячої води та виставленими рахунками, а саме:

Дата акту №, дата рахунку на Період Кількість, Вартість з

приймання- оплату виникнення Гкал ПДВ, грн.

передачі теплової заборгованості

енергії

28.02.2019 1551 від 28.02.2019 лютий 2019 року 130,720 182945,77

31.03.2019 1551 від 31.03.2019 березень 2019 року 94,450 132185,04

30.11.2019 1551 від 30.11.2019 листопад 2019 року 30,760 43049,36

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (надалі НКРЕКП).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», НКРЕКП застосовує такі засоби регуляторного впливу на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зокрема:

1) ліцензування господарської діяльності та контроль за дотриманням ліцензійних умов;

2) встановлення тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках.

Зі змісту ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» вбачається, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 25.07.2017 за №930 ТОВ «Сумитеплоенерго» є ліцензіатом господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з п.п. 9 п. 3.2. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених Постановою НКРЕКП «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» від 22.03.2017р. № 308 позивач повинен здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом.

В ході проведення планової перевірки НКРЕКП, проведеної на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2019 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 листопада 2018 року № 584, постанови НКРЕКП від 31 травня 2019 року №917 «Про проведення планових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у III кварталі 2019 року», встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго» () порушено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, з постачання теплової енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 березня 2017 року №308 та Постановою НКРЕКП № 2540 від 26.11.2019 року зобов`язано позивача: «здійснити перерахунок для категорій споживачів «бюджетні організації», «інші споживачі», «релігійні організації» надмірно нарахованих та недонарахованих коштів за спожиту теплову енергію за період з 28 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року, про що повідомити НКРЕКП з паданням підтверджуючих документів протягом 15 днів з дня закінчення терміну виконання».

Враховуючи те, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, з здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, є обов`язковими до виконання, ТОВ «Сумитеплоенерго» проведено відповідний перерахунок за надані відповідачу послуги постачання теплової енергії.

Всього за листопад-грудень 2018 року відповідачем спожито 204,420 Гкал, а саме: за листопад 2018 року - 17,750 Гкал, що підтверджується актом прийому-передачі теплової енергії за листопад від 30.11.2018, за грудень 2018 року - спожито 186,67 Гкал, що підтверджується актом прийому-передачі теплової енергії за грудень від 31.12.2018.

Вартість спожитої відповідачем теплової енергії за тарифом (1256,52 грн. без ПДВ) постанови НКРЕКП №404 від 16.06.2018 становить - 308 229,38 грн. з ПДВ.

Вартість спожитої відповідачем теплової енергії за тарифом (1657,81 грн. без ПДВ) постанови НКРЕКП №239 від 27.02.2018 становить 406667,42 грн. з ПДВ.

Сума перерахунку позивача склала: 98 438,03 грн.(406667,42 - 308 229,38).

Повідомлення про проведення перерахунку на виконання постанови НКРЕКП №239 від 27.02.2018 та Постанови НКРЕКП №2540 від 26.11.2019 позивач вручив 24.01.2020 представнику відповідача - Начальнику бюро Дубровіну О.О., що підтверджується його підписом на примірнику рахунку №1551 від 31.12.2019 року.

Також, на виконання Постанови НКРЕКП №2540 від 26.11.2019 на адресу НКРЕКП позивачем було направлено листа №138 від 14.01.2020 про усунення порушень Ліцензійних вимог та проведення перерахунків споживачам категорій «бюджетні організації», «інші споживачі», «релігійні організації» за період з 28 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Таким чином, станом на 05.06.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за договором склала 336618,20 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суд уз даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України) є договір.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з надання послуг, що регулюються Главою 63 ЦК України.

Статтею 901 ЦК України визначено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону «Про житлово-комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідний договором. При цьому статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 336618,20 грн основного боргу за договором є законними, обґрунтованими та задовольняються судом.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 7745,94 грн пені суд зазначає наступне:

Відповідно до поданого позивачем розрахунку пені, останнім нараховано позивачу 7745,94 грн за період з 11.01.2020 до 29.05.2020.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п. 5.1.1, 5.1.2. договору Споживач несе відповідальність згідно із законодавством України і цим договором за: недотримання вимог нормативно-правових актів України у сфері житлово-комунальних послуг, а також іншою чинною законодавства Украйні, несвоєчасну оплату за послуги - шляхом сплати пені, трьох відсотків річних, інфляційних згідно із законодавством України.

Таким чином, враховуючи зазначене позивач мав право нараховувати пеню на суму неоплачених коштів за послуги, надані у листопаді - грудні 2018 року, лише у межах шестимісячного терміну з дня її виникнення, тобто за послуги, надані у листопаді 2018 року до 11 червня 2019 року, а за послуги, надані у грудні 2018 року до 11 липня 2019 року.

Разом з тим, відповідно до позовної заяви та доданого до позову розрахунку позивачем було нараховано пеню на суму відповідної заборгованості за період з 11.01.2020 до 29.05.2020, тобто поза межами шестимісячного терміну з дня виникнення такої заборгованості, що порушує вимоги статті 232 ГК України.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 7745,94 грн пені за їх незаконністю та необґрунтованістю.

Щодо стягнення з відповідача 11038,20 грн 3% річних, 11959,82 грн інфляційних втрат суд зазначає наступне:

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктами 5.1.1 та 5.1.2. договору визначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством України і цим договором за: недотримання вимог нормативно-правових актів України у сфері житлово-комунальних послуг, а також іншою чинною законодавства Украйні. Несвоєчасну оплату за послуги - шляхом сплати пені, трьох відсотків річних, інфляційних згідно із законодавством України

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, доданого до позовної заяви, останнім нараховано відповідачу 11038,20 грн 3% річних, 11959,82 грн інфляційних втрат.

З огляду на вищенаведене, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання умов договору, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 11038,20 грн 3% річних, 11959,82 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення 367362,16 грн заборгованості задовольняються судом частково, а саме: в частині стягнення з відповідача 336618,20 грн основного боргу; 11038,20 грн три проценти річних, 11959,82 грн інфляційних втрат, в частині стягнення 7745,94 грн пені суд відмовляє.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 5394,24 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м.Суми, вул. 2-га Залізнична, 10; ) 336618,20 грн (триста тридцять шість тисяч шістсот вісімнадцять грн 20 коп.) основного боргу за надані послуги за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 1551-Т від 31.08.2007, 11038,20 грн (одинадцять тисяч тридцять вісім грн 20 коп.) 3% річних, 11959,82 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн 82 коп.) інфляційних втрат, а також 5394,24 грн (спять тисяч триста дев`яносто чотири грн 24 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В іншому - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2021.

Суддя В.Л. Котельницька