РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2021Справа № 910/4792/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/4792/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дундал рішення для харчової промисловості";

До Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові продукти" ;

Про стягнення 312 207,87 грн.

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дундал рішення для харчової промисловості" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові продукти" про стягнення 312 207,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з повної оплати вартості поставленого товару та виконаних робіт за контрактом №130220 від 13.02.2020, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 280 284,93 грн., інфляційні втрати в розмірі 15 695,94 грн., 3% річних в розмірі 3 202,16 грн. та пеню в сумі 13 024,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/4792/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечив проти задоволення позову посилаючись на те, що результати роботи встановленого обладнання не відповідають технічній специфікації та вимогам до сервісних мереж визначених в додатку №2 до Контракту та ІК 46-2006 «Інструкція санітарно-мікробіологічного контролю пивоварного і безалкогольного виробництва» у зв`язку з неефективністю процесу мийки.

Через відділ діловодства суду 26.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Через відділ діловодства суду 29.04.2021 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2020 року між ТОВ «Дундал РХП» як Продавцем та ТОВ «НОВІ ПРОДУКТИ» як Покупцем був укладений контракт № 130220, відповідно до умов якого продавець взяв на себе зобов`язання поставити покупцю комплектний модуль безрозбірного миття ліній та технологічного обладнання (надалі - обладнання), а також виконати для покупця необхідні роботи з шеф-монтажу, пуско-налагодження, навчання персоналу, тестування та введення в експлуатацію вище зазначеного обладнання (надалі - роботи)

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. Контракту № 130220 від 13 лютого 2020 року вартість Обладнання становила 2 068 484,04 грн., у тому числі ПДВ 20% - 344 747,34 грн.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 Контракту № 130220 від 13 лютого 2020 року, вартість Робіт становила 481 042,80 гривень, у тому числі ПДВ 20% - 80 173,80 гривень.

При цьому, пунктом 2.2. Контракту № 130220 від 13 лютого 2020 року було передбачено, що Сторони домовились, що у випадку коливання офіційного курсу гривні по відношенню до Євро +3% або -3% на момент оплати платежів, передбачених п. 3.1., п. 3.2. та п. 3.3. цього Контракту, вартість Обладнання в національній валюті України може бути збільшена чи зменшена (за виключенням оплати, здійсненої до моменту настання вказаного коливання офіційного курсу гривні по відношенню до Євро) відповідно до зміни курсу Євро по відношенню до гривні з обов`язковим укладанням Додаткової угоди про таке збільшення чи зменшення на момент остаточного розрахунку за даним Контрактом.

В Статті 3 Контракту № 1302202 від 13 лютого 2020 року були визначені умови платежів за Контрактом.

Так, відповідно до пункту 3.1 Контракту аванс в розмірі 50% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.1 Договору, оплачується Покупцем після підписання цього Контракту на підставі виставленого рахунку протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати рахунку на оплату при умові підписаного Контракту.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1. Контракту було передбачено, що аванс в розмірі 50% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.2 Контракту оплачується Покупцем на підставі виставленого рахунку протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати рахунку на оплату при умові підписаного Контракту.

Пунктом 3.2 Контракту було визначено, що наступний платіж 40% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.1 Контракту, - оплачується Покупцем не пізніше 3-х (трьох) банківських днів від дати повідомлення про готовність Обладнання до відвантаження.

Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2. Контракту було передбачено, що наступний платіж 40% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.2 Контракту, - оплачується Покупцем не пізніше 3-х (трьох) банківських днів від дати повідомлення про готовність Обладнання до відвантаження.

Відповідно до п. 3.3 Контракту остаточна оплата 10% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.1 Контракту здійснюється Покупцем протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання двома Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше, ніж через 30 днів після закінчення робіт, передачі Покупцю повного комплекту технічної документації та на підставі виставленого рахунку на оплату.

Підпунктом 3.3.1 пункту 3.3 Контракту було передбачено, що остаточна оплата 10% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.2 Контракту здійснюється Покупцем протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання двома Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше, ніж через 30 днів після закінчення робіт, передачі Покупцю повного комплекту технічної документації та на підставі відповідного рахунку на оплату.

Як вбачається з рахунку на оплату № 15 від 12.03.2020 р., станом на дату платежу 50% від вартості комплектного модуля безрозбірного миття ліній та технологічного обладнання (надалі - Обладнання) становило 1 124 231,14 грн. Вказану суму грошових коштів, а також 240 521,40 грн, в т.ч. ПДВ, що складало 50% від вартості Робіт за Контрактом (підпункт 2.1.2 пункту 2.1 Контракту № 130220 від 13 лютого 2020 року: загальна вартість робіт по Контракту - 481 042,80 грн.), що разом становило 1 364 752,54 грн., в т.ч. ПДВ. було сплачено відповідачем 12.03.2020 р., що підтверджується Випискою з банківського рахунку Позивача.

01 червня 2020 року позивач листом за № 15 повідомив відповідача про готовність обладнання до відвантаження та, у відповідності до умов пункту 3.2 Контракту, виставив Відповідачу рахунок № 45 від 05 червня 2020 р. на оплату 40 % від вартості обладнання та 40% від вартості Робіт за Контрактом на загальну суму 1 121 139,72 грн., в т.ч. ПДВ, з яких:

- 928 722,6 грн., в т.ч. ПДВ - 40% від вартості Обладнання ;

- 192 417,12 грн., в т.ч. ПДВ - 40% від вартості Робіт.

40% вартості Обладнання у розмірі 928 722,6 грн. було сплачено відповідачем 05.06.2020 р.; 40% вартості Робіт було сплачено відповідачем 10.06.2020 р., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача від 05.06.2020 р. та від 10.06.2020 р.

Поставка обладнання покупцеві відбулась 11 червня 2020 р., що підтверджується видатковою накладною № 30 від 11 червня 2020 р.

Позивач зазначає, що 16 вересня 2020 року були завершені всі етапи робіт згідно з умовами Контракту та у відповідності до положень пункту 4.4 Контракту позивачем надано Відповідачу для підписання 2 (два) примірники акту здачі-приймання виконаних робіт, а також рахунок на здійснення остаточного розрахунку за контрактом, а саме на оплату 10% від вартості Обладнання та 10% від вартості Робіт за Контрактом (п. 3.3 Контракту).

ТОВ «НОВІ ПРОДУКТИ» акт здачі-приймання виконаних робіт від 22 жовтня 2020 року не підписало, оплату 10% від вартості Обладнання та 10% від вартості Робіт за Контрактом відповідно до п. 3.3 контракту не здійснило, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі контракту від 13.02.2020р. №130220, що за своєю правовою природою є змішаним договором купівлю-продажу та про надання послуг.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом. 3.3 контракту сторони передбачили, що остаточна оплата 10% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.1 Контракту (від вартості Обладнання), здійснюється Покупцем протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання двома Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше, ніж через 30 днів після закінчення робіт, передачі Покупцю повного комплекту технічної документації та на підставі виставленого рахунку на оплату.

Підпунктом 3.3.1 пункту 3.3 Контракту було передбачено, що остаточна оплата 10% від загальної суми, зазначеної в п. 2.1.2 Контракту (від вартості Робіт), здійснюється Покупцем протягом 3-х (трьох) банківських днів після підписання двома Сторонами Акту здачі- приймання виконаних робіт, але не пізніше, ніж через 30 днів після закінчення робіт, передачі Покупцю повного комплекту технічної документації та на підставі відповідного рахунку на оплату.

З матеріалів справи вбачається, що акт здачі-приймання виконаних робіт від 22 жовтня 2020 року було направлено на адресу ТОВ «НОВІ ПРОДУКТИ» 22.10.2020, що підтверджується ТТН кур`єрської служби «Нова пошта» №3821, та отриманий представником відповідача 26.10.2020.

Пунктом 4.4 Контракту № 130220 від 13 лютого 2020 року сторонами було визначено, що після завершення робіт продавець надає покупцю Акт здачі-приймання виконаних робіт, а покупець зобов`язаний не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати одержання Акту, перевірити обсяг та якість виконаних робіт, при відсутності заперечень підписати Акт, передати примірник продавцю. За наявності заперечень покупець зобов`язаний передати продавцю обгрунтоване заперечення про відмову підписання акту здачі-приймання виконаних робіт у письмовій формі. У випадку не надання обгрунтованого заперечення про причини не прийняття виконаних робіт протягом 5 (п 'яти) робочих днів роботи вважатимуться прийнятими.

Протягом встановленого контрактом строку (5 робочих днів з дати одержання відповідачем акту здачі-приймання виконаних робіт) наданий позивачем акт здачі-приймання виконаних робіт відповідачем підписано не було. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у вищезазначений строк відповідачем було надано Позивачу обґрунтоване заперечення про відмову від підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт або претензію стосовно неналежної якості виконаних Робіт та/або поставленого Обладнання.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Враховуючи викладене, з урахуванням умов п. 4.4. контакту, роботи за актом здачі-приймання виконаних робіт від 22 жовтня 2020 вважаються прийнятими позивачем та підлягають оплаті.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача, в обгрунтування звільнення його від виконання зобов`язання з оплати поставленого обладнання/наданих послуг, з посиланням на неналежну якість поставленого та змонтованого обладнання.

В розділі 8 контакту «Гарантії якості», сторони передбачили, якщо протягом гарантійною строку буде виявлено дефекти обладнання, або буде встановлено, що обладнання не відповідає умовам цього контракту (технічній специфікації), продавець зобов`язується за вимогою покупця у строки, встановлені цим Контрактом, усунути встановлені дефекті або невідповідності технічній специфікації цього Контракту чи замінити дефектне обладнання іншим належної якості та таким, що відповідає умовам цього контракту. Строк прибуття спеціаліста продавця або отримання від нього неналежного реагування запит - 72 години з моменту повідомлення покупцем продавця про наявність дефекту невідповідності обладнання технічній специфікації цього контракту. У разі неприбуття спеціаліста продавця у встановлений строк покупець самостійно складає дефектний акт і направляє його продавцеві. В такому випадку виявлений дефект вважається задокументованим належним чином та є обов`язковим для усунення продавцем. У випадку якщо продавець з своєї вини не виконує вимоги покупця щодо усунення дефекту або невідповідності технічній специфікації цього контракту чи заміни обладнання у строки, встановлені цим Контрактом. Продавець повинен відшкодувати покупцеві усі обгрунтовані і документально підтверджені витрати, пов`язані з усуненням таких дефектів та невідповідностей технічній специфікації цього контракту (п. 8.3 контакту).

Відповідачем не надано суду складених та підписаних дефектний актів і документально підтверджених витрат, пов`язаних з усуненням таких дефектів та невідповідностей технічній специфікації, відтак судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо неналежної якості поставленого обладнання та наданих послуг.

Враховуючи встановлення факту надання позивачем послуг в межах предмету контракту та фактичного прийняття обладнання/виконаних робіт відповідачем, останній не може бути звільнений від виконання зобов`язання щодо оплати за поставлене обладнання/виконанні роботи згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт від 22 жовтня 2020, строк оплати якого вже настав.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 280 284,93 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов контакту, не здійснив повну оплату вартості товару та виконаних робіт, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 280 284,93 - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання зобов`язань за договором, позивачем нараховано відповідачу на підставі п. 10.3. контракту неустойку в розмірі 13 024,84 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та/або договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Пунктом 10.3. контракту сторони передбачили, що за два перші повні тижні прострочки платежів продавцеві, зазначених в пункті 3 даного Контракту, покупець сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу на момент виникнення такого прострочення, але не більше 5,0% від суми платежу, при цьому загальна сума неустойки за усі прострочені Покупцем платежі не може перевищувати 7,0% від загальної суми цього Контракту. Покупець зобов`язується сплатити вказану неустойку протягом 30 робочих днів з дати виставлення рахунку продавцем покупцеві.

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій позивача суд встановив, що позовні вимоги відповідають вимогам чинного законодавства, розрахунок пені у заявленому розмірі здійснений позивачем належним чином, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 027,84 грн. пені підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 695,94 грн. інфляційних втрат та 3 202,16 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 3 202,16 грн. та 15 695,94 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Також позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 26 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 ГПК України).

У відповідності з положеннями статей 73, 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належність та допустимість доказів має встановлюватися судом за принципами диспозитивності та змагальності сторін в судовому процесі.

Визначаючи розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач вказує на суму в розмірі 26 000,00 грн. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, останнім було долучено до матеріалів справи: договір про надання професійної правничої допомогу № 04/21 від 04.02.2021, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат від 25.03.2021 року на суму 26 000,00 грн., додаткові угоди до договору про надання професійної правничої допомогу, акти приймання-передавання послуг від 08.02.2021 та від 25.03.2021, копію платіжного доручення № 104 від 11.02.2021 в розмірі 12 000,00 грн., копію платіжного доручення № 222 від 29.03.2021 р. на суму 2 000,00 грн.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом вказано про попереднє опрацювання матеріалів, наданих клієнтом, остаточне узгодження суми заборгованості та переліку документів, необхідних для подання позовної заяви до суду, на суму 5 333,33 грн. Вказані послуги не є судовими витратами у розумінні статті 123 ГПК України, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Також не підлягають задоволенню заявлені адвокатом витрати на участь у судових засіданнях, оскільки справа №910/4792/21 слухалась в спрощеному провадженні, без виклику представників сторін.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з відповідача, оскільки цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Дослідивши опис наданих послуг адвоката, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиці правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Зважаючи на складність справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також надані позивачем докази на підтвердженням понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за належне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача 12 666,67 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки питання розподілу судових витрат за своєю правовою природою не належить до поняття "позовних вимог", судове рішення у цій справі викладається як таке, позовні вимоги за яким задоволені повністю.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ ПРОДУКТИ» (01033, м. Київ, Спортивна площа, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНДАЛ РІШЕННЯ ДЛЯ ХАРЧОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ» (04114, м. Київ, вул. Красицького, буд. 69, ) 280 284,93 грн. (двісті вісімдесят тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 93 копійки) заборгованості за поставлене обладнання та виконані роботи, 13 024,84 грн. пені, 15 695,94 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 94 копійки) інфляційних втрат, 3 202,16 грн. (три тисячі двісті дві гривні 16 копійок) 3% річних, 4 683,12 грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят три гривні 12 копійок) витрат на оплату судового збору та 12 666 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко