СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. Справа № 905/63/21

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя Радіонова О.О.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Литвин А.Б., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ№1450 від 23.03.2015, довіреність №б/н від 29.01.2021

відповідача за первісним позовом - Пономарьова Р.О., свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю від 04.10.2015 серія ДН№4897, ордер №1038985 від 25.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс" (вх. №2000Д/3)

на рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 (суддя Харакоза К.С., повний текст рішення підписано 17.05.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021 (повний текст додаткового рішення підписано 07.06.2021) у справі №905/63/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит", м.Маріуполь, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс", с.Желанне Друге, Мар`їнський район, Донецька область

про стягнення 3.858.369,76 грн

та за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженої відповідальності Агрофірма "Агропромсервіс", с.Желанне Друге, Мар`їнський район, Донецька область,

до Товариства з обмеженої відповідальності "Сателлит" м.Київ,

про стягнення 32.270,25 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Сателлит" у січні 2021 звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" про стягнення 3.858.369,76 грн штрафних санкцій за недопоставку товару у вигляді 20% від вартості недопоставленого товару відповідно до умов договору поставки №Р90015 від 23.07.2020 за пунктом 8.2 до договору. Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Сателлит» зазначає, що у 2020 році між ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" (постачальник) та ТОВ "Саттелит" (покупець) були відносини за договором постачання, за умовами якого Агрофірма мала поставити на користь покупця 2000 тон соняшника у період з 22.09.2020 по 15.10.2020, а покупець оплатити цей товар наступним чином: 80% від суми поставки на підставі товаротранспортних документів, а 20% по факту реєстрації податкових накладних на відповідну поставку. Фактично Агрофірмою поставлено 263,860 тон, тобто менш на 1.736,14 тон ніж встановлено договором.

Позивач вважає, що відповідач не може бути звільнений від відповідальності за порушення умов договору внаслідок форс-мажорних обстави, оскільки він не виконав обов`язок щодо повідомлення належним чином позивача про настання форс-мажорних обставин, та, відповідно втрачає право посилатись на них. Крім того позивач зазначає, що, документи, якими відповідач підтверджує настання форс-мажорних обставин містять неточності які не кореспондуються із умовами договору та, відповідно, не можуть бути належними доказами.

В свою чергу, ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс", звернулось до Господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Сателлит», предметом якої є стягнення остаточної оплати за поставлений соняшник в сумі 589.431,84 грн (20% від суми поставки), стягнення пені в розмірі 16.765,4 грн, 3% річних в розмірі 491,4 грн та інфляційних 11.313,45 грн на підставі ст. 625 ЦК України. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що покупець не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки №Р90015 від 23.07.2020, здійснивши оплату за поставлений товар не в повному обсязі.

Під час розгляду справи №905/63/21 в суді першої інстанції ТОВ "Саттелит" сплатило суму основного боргу у сумі 589.431,84 грн за зустрічним позовом, в зв`язку з чим провадження у справі в цій частині закрито, що відображено у відповідній ухвалі від 06.04.2021 Господарського суду Донецької області.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 позовні вимоги ТОВ "Сателлит" до ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" про стягнення 3.858.369,76 грн задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" на користь ТОВ "Сателлит" суми штрафу в розмірі 3.858.369,76 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 57.875.56 грн.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" до відповідача ТОВ "Сателлит" про стягнення 32.270,25 грн, з яких: пеня - 16.765,40 грн, 3% річних - 4.191,40 грн., інфляційні витрати - 11.313,45 грн, задоволено. Стягнуто з ТОВ "Сателлит" на користь ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" 32.270,25 грн, з яких: пеня - 16.765,40 грн, 3% річних - 4.191,40 грн, інфляційні витрати - 11.313,45 грн; судового збору 484,05 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 заяву представника ТОВ "Сателлит" №б/н від 11.05.2021 задоволено. Стягнуто з ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" на користь ТОВ "Сателлит" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 92.645,02 грн.

Відповідач за первісним позовом ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс", частково не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Сателлит" до ТОВ Агрофірми "Агропромсервіс" про стягнення суми штрафу в розмірі 3.858.369,76 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 57.875,56 грн. Апелянт просить ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Сателлит" в задоволенні всіх позовних вимог, а в іншій частині залишити рішення без змін. Крім того, заявник апеляційної скарги просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника ТОВ "Сателлит" про стягнення з ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник зазначає, що головною обставиною, яка підлягала встановленню при вирішенні цієї справи є наявність у діях відповідача за первісним позовом складу господарського правопорушення, зокрема, вини та протиправності поведінки останнього, внаслідок яких відбулось невиконання умов договору поставки №Р90015 від 23.07.2020, як підстави для стягнення штрафних санкцій, передбачені за договором. Відтак, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила, а тому для застосування неустойки (штрафу, пені) недостатньо лише встановити факт господарського правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- порушення відповідачем зобов`язань за договором стало внаслідок настання форс-мажорних обставин, що звільняє його від відповідальності в силу положень п. 9.1., 9.2. договору та ст. 617 ЦК України та ст.219 ГК України, а саме - настання тривалої посухи на території Мар`їнського району Донецької області, низької врожайності соняшника та невідповідність якості зібраного соняшника вимогам договору;

- відповідач належним чином повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, і, навіть, пропонував позивачеві внести зміни до договору в частині строків поставки та обсягів продукції, але позивач залишив його повідомлення без розгляду.

Крім того, апелянт просить прийняти додаткові докази - акт відбору зразків для випробувань від 10.02.2021, супровідний лист ТОВ «АФ «Агропромсервіс» вих.№58 від 10.02.201, щодо направлення зразків для випробувань, дослідити їх під час розгляду апеляційної скарги, та врахувати при ухваленні рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Істоміна О.А. - головуючий суддя, судді Барбашова С.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" і призначено її до розгляду на 10.08.2021. Сторонам по справі надано строк для подачі письмових пояснень, заперечень, відзивів на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України).

29.07.2021 від ТОВ "Сателлит" на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.8712), в якому позивач за первісним позовом просить рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021 у справі №905/63/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано наступними доводами:

- в силу положень пункту 9.3. договору відповідач не може посилатись на обставини непереробної сили, як на підставу звільнення його від відповідальності;

- в даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв`язок між недопоставкою 1736,14 т насіння соняшника та обставинами непереробної сили на які посилається відповідач;

- вимога відповідача про скасування додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021 є безпідставною та необґрунтованою з приводу того, що апелянтом не наведено жодного обґрунтування вказаної вимоги.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пелипенко Н.М., Радіонова О.О., в зв`язку з відпустками суддів Пушая В.І. та Барбашової С.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 в судовому засіданні оголошувалась перерва з метою повного та всебічного розгляду справи.

В судове засідання 07.09.2021 з`явився представник заявника апеляційної скарги, уповноважений представник відповідача за первісним позовом, та уповноважений представник позивача за первісним позовом, які надали пояснення у справі та підтримали свої правові позиції, що викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Додаткові документи, подані заявником до апеляційної скарги долучаються до матеріалів справи №905/63/21.

Апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами частини другої цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі та пояснення учасників справи у відповідності до приписів частини першої статті 210 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача за первісним позовом, зважаючи на таке.

23.07.2020 між ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" (постачальник за договором, відповідач по справі) та ТОВ "Сателлит" (покупець за договором, позивач по справі) було укладено договір поставки №Р90015 від 23.07.2020 згідно якого, постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшника українського походження врожаю 2020 на умовах DAP згідно з Інкотермс 2010 (п.1.1) у кількості 2.000,00 тон +/- 5% (п.2.1.) за ціною 9259,93 гривень без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20% - 1851,99 грн., що еквівалентно 400,00 доларів США за 1 тонну (п.3.1.)

Іншими умовами договору сторони передбачили наступне:

- поставка товару має бути здійснена партіями автомобільним транспортом у строк з 01.09.2020 по 15.10.2020 (з урахуванням змін в редакції додаткової угоди від 30.09.2020) в суворій відповідності до номеру договору, наданого покупцем. Датою поставки та відвантаження товару є дата передачі товару покупцю у місце призначення - Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76 (п. 4.1 договору);

- покупець перераховує суму оплати в розмірі 80% від загальної вартості товару протягом 3-х банківських днів з дати фіналізації розрахунків та отримання від постачальника товарно-транспортної накладної, копії видаткової накладної та коригування до видаткової накладної на весь обсяг постачання та рахунку постачальника, з подальшим обов`язковим переданням зазначених документів (п. 6.1.1.);

- інші 20% від загальної вартості товару сплачуються покупцем протягом 5-ти банківських днів з моменту реєстрації постачальником у строки, передбачені законодавством, податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН згідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України на підставі отриманої квитанції про таку реєстрацію (п. 6.1.2);

- фінальні рахунки виставляються постачальником за кожну партію окремо, але у будь-якому випадку не пізніше ніж до 15.10.2020 (п. 6.4);

- в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в пп.4.1 п.4 цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару (п.8.2 договору).

- в разі якщо оплата товару була здійснена пізніше строків вказаних в п.6 договору, покупець оплачує постачальнику неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше 10 % від суми заборгованості (п. 8.3).

- жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути подовжений на строк протягом якого діє така обставина (п. 9.1);

- сторона, для якої виконання зобов`язань згідно договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин (п.9.2. договору).

- інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань по договору (п.9.3 договору);

- цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених даним договором. Після підписання цього договору всі попередні переговори щодо предмету даного договору вважаються недійсними. Цей договір, додатки, додаткові угоди до даного договору, а також будь-які пов`язані з його виконанням документи (довіреності, акти, розрахункові документи тощо) мають бути завірені печатками кожної зі сторін (п. 13.4);

- всі додатки до даного договору є його невід`ємною частиною. Зміни і доповнення до даного договору виконуються тільки в письмовій формі і є дійсними тільки після їх підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (п.13.5).

Відповідач за первісним позовом виконав зобов`язання за вказаним договором частково, а саме: поставив позивачу за первісним позовом товар за період з 22.09.2020 по 09.10.2020 в обсязі 263,860 т на загальну суму 2.947.158,75 грн, що сторони спору підтверджують наявними у матеріалах справи документами, в т.ч. видатковими накладними та не заперечують. Товар в розмірі 80% було сплачено.

Кількість недопоставленого відповідачем за первісним позовом товару за договором становить 1736,14 т на суму 19.291.848,79 грн.

Покупець звернувся до постачальника з претензією №22102020.20/0110 від 22.10.2020 - з вимогою про сплату штрафу за недопоставлений товар в сумі 5.787.554,64 грн, нарахованого на підставі пункту 8.2 договору на суму вартості непоставленого товару в обсязі 1736,14 т. Крім претензії, покупець направив на адресу постачальника повідомлення №22102020.3/010 від 22.10.2020, ТОВ "Сателлит" заявив про відмову від договору в односторонньому порядку через прострочення поставки товару (т.1, а.с. 43-44).

Постачальник на вказану претензію надав відповідь вих.№217 від 19.11.2020, в якій просить не нараховувати та не застосовувати штрафні санкції (пені, штраф відсотки) відповідно до умов розділу 8 договору поставки. При цьому, постачальник зауважує на існуванні поважних причин неповного виконання договірних зобов`язань, зокрема, тривалу посуху в протягом липня-вересня 2020 року в Мар`їнському районі Донецької області, а також епідеміологічну ситуацію.

До відповіді на претензію відповідачем за первісним позовом додано:

- копії листів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Донецькій області №20-14/4594 від 13.11.2020,

- копії листів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Донецькій області, Державного пожежно-рятувального загону №20-14/3344 від 17.07.2020,

- копії протоколів засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №08/02-06 від 14.04.2020, №14/02-06 від 28.05.2020, №25/02-06 від 10.07.2020,

- підтверджене посилення заходів пожежної безпеки у зв`язку із збільшенням випадків виникнення пожеж на території Мар`їнського району у 2020 року порівняно з 2019 роком;

- лист Донецького Регіонального центру з гідрометеорології №07/07/02-417/1028 з даними щодо середньодобової температури повітря та кількості опадів на території Мар`їнського району Донецької області з 10.05.2020 по 10.09.2020.

Постачальник - ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" звертасвся до Торгово-промислової палати України із відповідними зверненнями: №225 від 26.11.2020, №1863-05 від 02.12.2020, №227 від 03.12.2020, №1867-05 від 03.12.2020.

16.12.2020 Торгово-промисловою палатою України було видано Сертифікат №3100-20-1980 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за змістом якого обставини непереборної сили стосувались обов`язку (зобов`язання): поставити і передати у власність насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року у кількості 1736,140 тон, за договором поставки №Р90015 від 23.07.2020 у термін: до 30.09.2020, за договором поставки №Р90015 від 23.07.2020 року, укладеним з ТОВ "Сателліт", у період: дата настання форс-мажорних обставин: 29.07.2020, дата закінчення: 22.09.2020.

Сертифікат виданий на підставі копій наведених вище документів про метеорологічні умови, акт обстеження посівів соняшнику від 22.09.2020, бухгалтерських довідок відповідача щодо розміру збитків, листа відповідача про настання форс-мажорних обставин від 30.09.2020 №167, а також відомостей Управління статистики Донецької області, тощо.

За твердженням відповідача за первісним позовом, 30.09.2020 ним було направлено позивачеві лист вих.№167 щодо змін до договору поставки, в якому пропонував, з огляду на факти, що мають всі ознаки форс-мажорних обставин, укладених у розділі 9 договору, в рамках дії 10.1 даного договору, вести зміни до договору поставки, яким ТОВ «АФ «Агропромсервіс» зобов`язується поставити насіння соняшника у кількості 750 тон із терміном поставки до 31.10.2021.

В свою чергу позивач за первісним позовом ТОВ «Сателлит» факт отримання зазначеного листа заперечує.

Підтвердження отримання позивачем даного листа в матеріалах справи відсутнє.

Строки поставки було передбачено п. 4.1 договору (в редакції додатковї угоди від 30.09.2020), а саме до 15.10.2020.

Покупець (позивач за первісним позовом) звернувся з позовом до суду з вимого про стягнення штрафу з постачальника (відповідача за первісним позовом) в сумі 3.858.369,76 грн, що дорівнює 20% від вартості недопоставленого товару на підставі п.8.2. договору - за прострочення поставки товару, яка перевищує 6 календарних дні, та за недопоставку товару.

ТОВ «АФ «Агропромсервіс» звернулося до суду з зустрічною позовною заявою, в якій заявлено вимогу до ТОВ «Сателлит» суми боргу за поставлений товар, пені за період, 3% річних, та інфляційних втрат за спірним договором поставки.

Господарський суд, задовольняючи первісні позовні вимоги, зазначив, що дійсно мали місце обставини форс-мажорного характеру, які частково знаходяться в причино-наслідковому зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, однак ТОВ "Агрофірма "Агропромсервіс" не здійснило оформлення та повідомлення позивача у встановлений договором спосіб, що, в силу положень п.9.3. договору позбавляє відповідача права посилатись на ці обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення господарського суду оскаржується відповідачем за первісним позовом лише в частині задоволення первісних позовних вимог про стягнення з відповідача 3.858.369,76 грн, з урахуванням вимог вищенаведеної норми судова колегія переглядає рішення суду лише в зазначеній частині.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК України).

В даному спорі правовідносини сторін врегульовані договором поставки від №Р90015 від 23.07.2020, який був чинним і обов`язковим для сторін під час його виконання. І за яким відбувалась поставка товару по частковій передоплаті. Вказаний договір поставки відповідає приписам норм ст.ст.265-267 ГК України та ст. ст. 655, 693, 712 ЦК України.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з правилами ст.ст. 627, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для сторін, що його уклали, і виникнення прав та обов`язків у сторін відбувається на підставі умов укладеного договору.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст.266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У даному випадку, договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна зі сторін одночасно є боржником та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідачем визнано факт щодо поставки позивачу 263,860 тон насіння соняшника врожаю 2020 року та нездійснення решти постави в обсязі 1736,14 тон. Договір на поставку укладався 23.07.2020, а строк поставки мав розпочатися з 01.09.2020.

Розділом 9 договору визначено умови за яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість посилань відповідача на настання обставин форс-мажору, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору з огляду на те, що відповідач:

- не здійснив негайного письмового повідомлення позивача про, нібито, настання форс-мажорних обставин з моменту їх виникнення;

- письмово не повідомив позивача про настання, нібито, форс-мажорних обставин протягом 10 днів після їх виникнення;

- не здійснив письмового повідомлення про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин;

- не підтвердив інформацію про, нібито, дію (настання) обставин форс-мажору сертифікатом Торгово-промислової палати України в строки передбачені Договором;

- не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків обставин нібито форс-мажору з огляду на наступне.

По-перше, доводи відповідача, що недопоставка позивачеві 1736,14 т соняшника є виключно наслідком неврожаю та метеорологічних умов, не підтверджені матеріалами справи та є не спроможними, оскільки рівень врожайності відповідача вплинув на невиконання зобов`язань лише в частині недопоставки 568,49 т за таким розрахунком: 2000 т (обсяг поставки за договором) - 1434,51 т (відомості державного статистичного спостереження), що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Так, відповідно Звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2020 ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" у 2019 році було зібрано 1434,51 тн соняшника на 885,50 га площі, що є більшим ніж поставлено відповідачем позивачу на 1170,65 т (т.1 а.с. 146-147), відповідно до показників середньої врожайності по Мар`їнському району (19,8 ц з 1га) 885,5 га х 19,8 ц= 1753,29, що є більшим ніж постановлено відповідачем позивачу на 1489,43 т (лист №01-03/405-21 від 05.02.2021, т. 1 а.с. 149), за показниками середньої врожайності по ТОВ «АФ «Агропромсервіс» (16,4 ц з 1 га) - 885,5 га х 16,4 ц = 1452,22 т, що є більшим ніж поставлено позивачу на 1188,36 т (лист №01-03/404-21 від 05.04.2021, т. 1 а.с. 148).

По-друге, відповідач не довів, що ним було здійснено належне та своєчасне повідомлення позивача про виникнення форс-мажорних обставин.

За змістом статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", особою, що уповноважена на засвідчення факту настання форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили) є Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні ТПП, які видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю при цьому сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до п. 9.2 договору сторона, для якої виконання зобов`язань згідно договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин.

Інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань по договору (п.9.3 договору);

Відповідно до п. 9.4 договору, сторони зобов`язуються докласти всі необхідні зусилля до зведення до мінімуму всіх несприятливих наслідків обставин форс-мажору. Якщо обставини форс-мажору перешкоджають виконанню якоюсь стороною її зобов`язань згідно договору протягом ніж 15 днів, то даний договір може бути розірваний за вимогою однієї із сторін без відшкодування збитків іншій стороні.

За змістом пояснень відповідача та відомостей Сертифікату ТПП від 16.12.2020, форс-мажорні обставини діяли у період з 23.07.2020 по 30.09.2020, тобто строк протягом якого відповідач мав повідомити позивача сплив 02.08.2020 - у строк 10 днів з моменту їх початку, як то передбачено п.п. 9.2, 9.3. спірного договору.

Крім того, відповідач не звертався до Торгово-промислової палати України і до закінчення строку поставки - 15.10.2020, а ТПП України не відмовляла відповідачу у видачі сертифіката у вказані ним дати через зазначені підстави. Жодних доказів на підтвердження вказаної обставин останнім до суду першої інстанції не надано.

За отриманням відповідного сертифікату Агрофірма вперше звернулася до Торгово промислової палати України лише 26.11.2020 листом №225, тобто після того, як строк виконання зобов`язань було порушено (15.10.2020) та позивач відмовився від договору (лист від 22.10.2020).

Твердження відповідача про повідомлення позивача засобами електронного поштового зв`язку з адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. (лист №167 від 30.09.2020) також не може вважатись належним доказом у даній справі, оскільки протирічить умовам договору, зокрема п.п. 13.4, 13.5, якими передбачено, що всі зміни і доповнення до даного договору виконуються тільки в письмовій формі і є дійсними тільки після їх підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін.

Крім того, надані докази не відповідають ознакам електронного документу наведених у статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а позивач взагалі заперечує його отримання.

З огляду на викладене та в силу положень розділу 9 договору, відповідач не вправі посилатись на обставини форс-мажору, як на підставу звільнення від відповідальності за недопоставку 1736,14 тон насіння соняшника за договором, оскільки, вказані документи є неналежним та недопустимим доказами по справі, а також не є підставою звільнення відповідача від відповідальності в порядку передбаченому законодавством та розділом 9 договору.

Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05.06.2018 року по справі №910/14216/17; постанові від 10.10.2018 року по справі №913/958/16.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відхилення як належного доказу наданого відповідачем протоколу випробування зразків №0485 від 18.02.2021, який нібито підтверджує той факт, що 300 т насіння соняшника зібраного 22.09.2020 не могли бути поставлені позивачу в наслідок їх невідповідності якості умовам договору.

Відповідно до п.7.1. договору, прийом товару за якістю і кількістю відбувається покупцем чи уповноваженою ним на це особою і лабораторією покупця чи незалежною інспекцією, призначеною покупцем, після прибуття товару на адресу покупця: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76. Якість і кількість товару є кінцевими згідно з результатами аналізу, що був проведений лабораторією покупця у місці призначення, вказаному у п. 1.1. цього договору і вагами покупця.

Крім того, зі змісту самого про протоколу не вбачається, що виробником продукції є саме відповідач, а також не має можливості ідентифікувати де, ким, як та у який спосіб було відібрано соняшник для аналізу.

По-третє, відповідач посилається на відсутність протиправності його поведінки та вини в порушенні зобов`язань за договором стверджуючи про те, що кількість вирощеного врожаю залежить від об`єктивних факторів, зокрема, погодних умов. Він стверджує, що так як погодні умови були складними, то і врожайність була низькою, що є обставинами, які не залежали від його волі. При цьому відповідач посилається і на те, що, начебто, доклав зусиль для вирощування врожаю в об`ємі встановленому договором.

За змістом положень статей 218 ГК України та 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення господарського зобов`язання, якщо вона доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, тільки якщо інше не передбачено законом або договором.

Об`єктивно, враховуючи незначний проміжок часу від моменту укладення договору до моменту початку його виконання, відповідач - особа, яка здійснює підприємницьку діяльність (самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність), не міг не знати чи не прогнозувати настання обставин, якби такі були, за яких він не зміг би виконати зобов`язання за договором. Крім того, повідомити про такі обставини у відповідності до п. 9.2 договору іншу сторону.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Вказані положення ЦК України також кореспондують положенням Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), а саме ст. ст. 216, 217, 218, 230, 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання за договором адже, з 2000 тон соняшника обумовлених договором, було поставлено лише 263,86 тон.

Так, з матеріалів справи вбачається, що претензія і повідомлення від 22.10.2020 надійшли відповідачу 02.11.2020, остання поставка товару відбулась 09.10.2020, тобто за 23 дні до тримання відповідачем претензії і після 09.10.2020 більше поставок покупцю не відбувалось, хоча за твердженнями апелянта збір врожаю тривав до грудня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Щодо оскарження заявником апеляційної скарги додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021, то колегія суддів також не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що з огляду на ухвалення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення в частині, що оскаржується, скасуванню підлягає і додаткове рішення, в частині відмови у стягненні з позивача за первісним позовом витрат на правничу допомогу адвоката та покласти такі витрати на іншу сторону.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат ТОВ "Сателлит" подав копії наступних документів: договору про надання юридичних послуг та послуг адвокатів №0793-583 від 20.01.2016 з Умовами надання юридичних послуг Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери"; додаткової угоди від 29.12.2017; додаткової угоди від 18.01.2021; наказу №01-пр від 11.01.2018; акту №76 здачі-прийняття виконаних робіт від 31.03.2021; акту №50-6 здачі-прийняття виконаних робіт від 26.02.202; рахунку №32500 від 31.03.2021 та деталізації до нього; рахунку №32076 від 26.02.2021 та деталізації до нього; платіжного доручення від 24.03.2021 на суму 92323,68 грн; платіжного доручення від 06.04.2021 на суму 321,34 грн; - деталізації наданих послуг до рахунку №32497 від 31.03.2021; деталізація наданих послуг до рахунку №32848 від 30.04.2021.

Позивачу надані наступні послуги: представництво інтересів в суді, в судових засіданнях; юридичний аналіз документів (відзиву і зустрічного позову у справі №905/63/21, клопотань та доданих до них документів, відповіді на відзив за зустрічним позовом, інших документів); юридичний аналіз матеріалів справи №905/63/21 для підготовки до слухання; наради по телефону і e-mail відносно представлення документів по справі №905/63/21; підготовка проекту відповіді на відзив ТОВ Агрофірма "Агропромсервіс" по справі №905/63/21; додаткова проработка матеріалів справи №905/63/21; підготовка клопотань та заяв про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, пояснень та заперечень, всього 37 год, а також витрати часу на прибуття адвоката до суду - 2,9 год.

За актами приймання передачі від 26.02.2021 та від 31.03.2021 ТОВ "Саттелит" прийняло від Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Ілляшев та Партнери" послуги на суму 92.323,68 грн (у тому числі ПДВ 20 % 15.387,28 грн) та на суму 321,34 грн (у тому числі ПДВ 20% 53,56 грн) відповідно, загалом на суму 92.645,02 грн з ПДВ. За змістом платіжних доручень від 24.03.2021 та від 06.04.2021 ТОВ "Сателліт" сплатило рахунки ЮФ "Ілляшев та Партнери" в сумі 92.645,02 грн.

Враховуючи задоволення первісного позову у повному обсязі, а також те, що загальний обсяг правової допомоги яка була надана позивачеві за первісним позовом перевищує суму фактичних витрат, за відшкодування яких вимагає позивач, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про розподіл витрат на правничу допомогу в сумі 92.645,02 грн.

З огляду на залишення основного рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 у справі №905/63/21 без змін, додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 01.06.2021 також підлягає залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга відповідача за первісним позовом не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Агропромсервіс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2021 у справі №905/63/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського Донецької суду області від 01.06.2021 у справі №905/63/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.09.2021

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.О. Радіонова