ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/580/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД»

на рішення Господарського суду Одеської області від „11 травня 2021р., повний текст якого складено та підписано „17 травня 2021р.

у справі № 916/580/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП»

про стягнення 128 220,80грн., -

головуючий суддя Гут С.Ф.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» про стягнення з останнього грошових коштів в сумі 128 220,80грн., з яких:

- по видатковій накладній № 156 від 11 вересня 2017 року (сума боргу 13 232,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 11 181,74 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 2651,69 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1067,57 грн.

- по видатковій накладній № 162 від 11 вересня 2017 року (сума боргу 15 292,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 922,55 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1233,77 грн.

- по видатковій накладній № 166 від 13 вересня 2017 року (сума боргу 15 292.00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 901,60 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1231,26 грн.

- по видатковій накладній № 167 від 14 вересня 2017 року (сума боргу 15 292,00 гривень); пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 891,13 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1230,00 грн.

- по видатковій накладній № 221 від 27 жовтня 2017 року (сума боргу 1270,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 1033,20 грн.: індекс інфляції за весь час прострочення - 206,88 грн.; три проценти річних від простроченої суми 97,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором поставки №15/05-1 від 15.05.2017 в частині оплати за поставлений товар та наданих послуг з перевезення товару, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі, та, як наслідок, на суми прострочень позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.05.2021р. у справі №916/580/21 (суддя Гут С.Ф.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЕСТЕЙТ БІЛД до Товариства з обмеженою відповідальністю БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП стягнення 128 220,80грн. відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЕСТЕЙТ БІЛД у справі №916/580/21 наслідків пропущення строку позовної давності.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ЕСТЕЙТ БІЛД звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 у справі №916/580/21 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю.

Апелянт посилаючись на Закон України від 30.03.3030 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України зазначає, що оскільки карантин в Україні все ще триває, безспірним є те, що позовна давність, яка спливала 02.04.2020 і пізніше, досі не сплила і спливе щонайменше аж до закінчення карантину.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 року у справі № 916/580/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» на рішення Господарського суду Одеської області від „11 травня 2021р. у справі № 916/580/21; ухвалено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

10.08.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» на рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 у справі №916/580/21 без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Колоколова С.І., судді: Головея В.М., Разюк Г.П.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 прийнято справу № 916/580/21 до провадження та розпочати апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Головея В.М., Разюк Г.П. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як досліджено під час апеляційного перегляду, 15 травня 2017 року між ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» (Постачальник) та ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» (Покупець) було укладено Договір поставки №15/05-1 (далі - Договір) за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у Заявках Замовлення Покупця, що є невід`ємними частинами даного Договору. Кількість, ціна, асортимент і одиниці вимірювань Товару відображаються у відповідних видаткових накладних Видаткові накладні після підписання їх Сторонами набувають юридичну силу специфікацій. Товар поставляється Покупцю згідно його заявки. Заявка може передаватися Постачальнику факсом, телефоном (в усній формі), електронною поштою або вручатися особисто уповноваженій особі Постачальника. Бажана форма заявки письмова. Поставка товару здійснюється Постачальником за адресами вказаними у Заявках або шляхом само вивозу зі складу Постачальника транспортом Покупця (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору).

Поставка товарів здійснюється Постачальником в межах наявного у нього асортименту протягом строку дії Договору відповідно до попереднього Замовлення Покупця, в якому визначається асортимент (вид) та обсяг товару (кількість) ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару та інші умови. Замовлення може проводитись шляхом листування, телеграмою, через телефонний або факсимільний зв`язок, по електронній пошті e-mail або надаватися через представника Постачальника. Бажана форма заявки письмова. Замовлення Покупця на поставку товарів є обов`язковим для Постачальника. В замовленні Покупцем вказується місце і час поставки товару. Поставка замовленого товару здійснюється Постачальником протягом не більше ніж трьох днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного у самому замоваленні. Моментом здійснення поставки товарів Постачальникує їх отримання Покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна). Разом з товаром Покупцю повинні передаватись належні товару документи. Право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідальною особою Покупця видаткової (та/або товарно-транспортої) накладної. Прийом товару за кількістю та якістю проводиться уповноваженими на те представниками сторін, на складі Покупця або, за попередньою домовленністю на складі Постачальника. Постачальник буде вважатись таким, який виконав зобовязання з поставки товару, якщо він поставив товар в місце, зазначене у замовленні Покупця, і з усією супроводжувальною докуметацією, яка вимагається даним Договором, якщо внаслідок прийому було встановлено, що товар повністю відповідає умовам, визначеним у замовленні Покупця, та іншим умовам Договору (п.п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 4.9 Договору).

Покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації, на умовах даного Договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України. Розрахунки за поставлений Постачальником товар здійснюються на умовах 100% передплати, або протягом 3 календарних днів з моменту поставки товару або у інший строк, попередньо домовлений між Сторонами. Розрахунок здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок Постачальника (п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору Постачальник зобов`язується, зокрема, постачати Покупцю товари в межах наявного у нього асортименту на умовах Даного договору, забезпечити Покупця високоякісним і конкурентноздатним товаром, надавати Покупцю відповідну товаросупроводжувальну документацію (видаткову накладну, податкову накладну, товаро-транспортну-накладну, документи, що підтверджують якість товару) при кожній поставці товару.

Згідно з п.6.2 Договору Постачальник має право, зокрема, вимагати від Покупця своєчасної оплати за поставлений товар, вимагати від Покупця належного виконання умов даного Договору.

В свою чергу, Покупець, зокрема зобв`язаний прийняти та оплатити поставлені товари відповідно до вимог даного Договору (п.6.3 Договору).

Покупець має праов, зокрема, вимагати від Постачальника поставки якісногог і конкурентноздатного товару в кількості і строк, передбаченого Замовленням Покупця і даним Договором, вимагати від Постачальника належного виконання його обов`язків (п.6.4 Договору).

За недотримання умов даного Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним заонодавством України. За несвоєчасну оплату за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від сплати основної суми заборгованості (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017р. В разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії Договору жодна Сторона не виявить бажання розірвати його, то дія Договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє Сторони від виконання своїх обов`язків (п.п. 8.1, 8.2, 8.3 Договору).

На виконання умов даного Договору ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» поставлено, а ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» отримано товар на загальну суму 15 292,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20%, згідно: видаткової накладної №156 від 11 вересня 2017 року. Товарно-транспортна накладна №РІ56 від 11.09.2017 року; ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» постановлено, а ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» отримано товар на загальну суму 15 292,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20%, згідно видаткової накладної №162 від 11 вересня 2017 року; ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» постановлено, а ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» отримано товар на загальну суму 15 292.00 гривень, в т.ч. ПДВ 20%, згідно видаткової накладної №166 від 13 вересня 2017 року; ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» постановлено, а ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» отримано товар на загальну суму 15 292,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20%, згідно видаткової накладної №167 від 14 вересня 2017 року; ТОВ «ЕСТЕЙТ БІЛД» постановлено, а ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» отримано товар на загальну суму 1270.00 гривень, в т.ч. ПДВ 20%, згідно видаткової накладної №221 від 27 жовтня 2017 року.

Однак, як зазначає позивач, ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» не виконало прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару та наданих послуг з перевезення товару.

Позивач звертає увагу суду, що ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» сплатило лише 2060,00 грн. по видатковій накладній № 156 від 11 вересня 2017 року. Решта заборгованості не сплачена.

За розрахунком позивача відповідальність ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» за порушення грошових зобов`язань становить:

- по видатковій накладній № 156 від 11 вересня 2017 року (сума боргу 13 232,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 11 181,74 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 2651,69 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1067,57 грн.;

- по видатковій накладній № 162 від 11 вересня 2017 року (сума боргу 15 292,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 922,55 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1233,77 грн.;

- по видатковій накладній № 166 від 13 вересня 2017 року (сума боргу 15 292.00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 901,60 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1231,26 грн.;

- по видатковій накладній № 167 від 14 вересня 2017 року (сума боргу 15 292,00 гривень); пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 12 891,13 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення - 3064,52 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 1230,00 грн.;

- по видатковій накладній № 221 від 27 жовтня 2017 року (сума боргу 1270,00 гривень): пеня (подвійна облікова ставка Національного банку) - 1033,20 грн.: індекс інфляції за весь час прострочення - 206,88 грн.; три проценти річних від простроченої суми 97,66 грн.

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «БЛАГОУСТРІЙ ГРУПП» своїх зобов`язань за Договором поставки № 15/05-1 від 15.05.2017р. перед позивачем і стало підставою для останнього звернутись до Господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» та вважає, що доводи, заперечення і вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила, що між сторонами виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В силу ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Враховуючи викладене, та з урахуванням ст.692 ЦК України, відповідач як покупець був зобов`язаний оплатити вартість товару після отримання його від позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши дотримання позивачем строку позовної давності для грошових коштів (пені, індексу інфляції та 3% річних), на застосуванні якого наполягав відповідач, під час вирішення питання щодо порушення прав позивача, суд першої інстанції встановив, що подання зазначеного позову відбулося поза межами строку.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

За змістом вказаних вище норм, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу); 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Частинами 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. У справі, що розглядається, місцевим судом встановлено, що позивач вже звертався до господарського суду із вказаним позовом, однак ухвалою господарського суду Одеської області суддею Лічманом Л.В. від 09.09.2020р. було повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТЕЙТ БІЛД (зареєстрована 27.07.2020 р. за вх. № 2245/20) з доданими до неї документами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з вірним висновокм місцевого суду, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020р. по справі №922/1467/19.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, та заяву відповідача, яка вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причин пропущення позивачем строку позовної давності, встановленого Цивільним кодексом України, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування до позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЕСТЕЙТ БІЛД у справі №916/580/21 наслідків пропущення строку позовної давності.

Щодо посилань скаржника на карантин в Україні, який все ще триває, а тому позовна давність, яка спливала б 02.04.2020 і пізніше, досі не сплила і спливе щонайменше аж до закінчення карантину, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю правовою природою потребує регулювання державою і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» від 17.01.2012).

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Колегія суддів також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлена норма Закону № 540-ІХ, яка передбачає, що на час дії карантину строки загальної та спеціальної позовної давності, установлені зокрема статтею 258, Цивільного кодексу України і статтями 269, 322 Господарського кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, ставить в не рівні права учасників судового процесу, а направлена на захист позивача, та не захищає права відповідача, а отже зупиняє у повному обсязі «інститут позовної давності».

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, позивачем а ні в позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі не зазначено таких підстав що зумовили неможливістю подання позовної заяви в межах строку позовної давності, у зв`язку з причинами, які є поважними, та такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що під час дії карантину продовжуються строки позовної давності не можуть братись до уваги.

Колегія суддів звертається до висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду чітко вказала, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо ж суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності дійсно не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. Але, оскільки закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку пропуску строку позовної давності, то дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем при зверненні до Господарського суду Одеської області пропущено скорочені строки позовної давності по зверненню до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій, оскільки, повернення позову, не перериває перебігу строку позовної давності, що відповідає вище проаналізованим нормам чинного законодавства та правовим позиціям Верховного Суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ БІЛД» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2021р. у справі №916/580/21 без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „13 вересня 2021 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.П. Разюк