ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" серпня 2021 р. Справа № 911/1101/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти", 04116, місто Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, будинок 5

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення безпідставно отриманих 559 778,73 грн

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Мовчан А.О. (посв. № 6926/10 від 05.09.2018, ордер АІ № 1119158 від 31.05.2021);

від відповідача: Крикунов О.В. (посв. № 5174/10 від 17.07.2014, ордер КС № 887161 від 03.06.2021).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти" звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 559 778,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач з посиланням на статтю 1212 Цивільного кодексу України вказав, що 17.07.2014 між ТОВ "Еколан Інгредієнти" та підприємством, яке займається організацією перевезення вантажів, було укладено договір №170714 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні, однак сплачені грошові кошти згідно договору експедитор не отримав, оскільки позивачем з травня 2017 року по червень 2018 року помилково їх було перераховано ОСОБА_1 , яка в період з 06.06.2001 по 14.08.2018 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Відповідач проти позову заперечує, вважає безпідставним застосування до цих правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, стверджує, що позивач і відповідач фактично перебували у договірних відносинах, що відповідач надавала позивачу транспортні послуги, що вона не повертала позивачу ніяких коштів і не писала пояснень щодо помилково перерахованих на її рахунок коштів.

При цьому відповідач у відзиві зазначив, що на даний час не може підтвердити або спростувати факт перерахування коштів, оскільки господарську діяльність припинено 14.08.2018 і майже вся бухгалтерська документація ним знищена.

Відповідач також заявив про застосування строку позовної давності.

Позивач вважає, що позов поданий ним в межах строку позовної давності, який був перерваний поданням ним 29.11.2018 до Васильківського міськрайонного суду Київської області позову до ОСОБА_1 про стягнення цих коштів, за результатами розгляду якого ухвалою від 04.12.2020 провадження у справі №362/6909/18 було закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2021; а якщо суд визнає строк пропущеним, то просить визнати причини пропуску (перебування справи №362/6909/18 в процесі розгляду) поважними та поновити строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи (оригінали оглянуті в засіданні суду), з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Між ТОВ "Еколан Інгредієнти" (Клієнт) та ТОВ "Абордаж Логістик" (Експедитор) був укладений договір №170714 від 17.07.2014 про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезень вантажів у міжміському та міжнародному сполученні, відповідно до якого Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом у міжміському і міжнародному сполученні.

Строк дії договору встановлений з моменту підписання і з урахуванням додаткових угод №1 від 31.12.2015, №2 від 26.12.2017, №3 від 01.06.2018 та №4 від 26.12.2018 діє до 31.12.2020.

ТОВ "Еколан Інгредієнти" платіжними дорученнями №13 від 05.05.2017 на суму 13879,03грн, №22 від 19.05.2017 на суму 12018,97грн, №51 від 27.06.2017 на суму 9622,42грн, №73 від 07.07.2017 на суму 7730,30гр, №82 від 20.07.2017 на суму 9100,00грн, №104 від 07.08.2017 на суму 20871,00грн, №118 від 21.08.2017 на суму 20871,00грн, №133 від 06.09.2017 на суму 16968,00грн, №144 від 20.09.2017 на суму 8536,37грн, №176 від 06.10.2017 на суму 23895,96грн, №188 від 20.10.2017 на суму 4200,00грн, №213 від 08.11.2017 на суму 22100,00грн, №236 від 21.11.2017 на суму 9000,00грн, №252 від 05.12.2017 на суму 9000,00грн, №257 від 06.12.2017 на суму 26825,68грн, №282 від 20.12.2017 на суму 7000,00грн, №303 від 05.01.2018 на суму 25825,68грн, №334 від 19.01.2018 на суму 8500,00грн, №360 від 06.02.2018 на суму 24589,80грн, №385 від 20.02.2018 на суму 24906,48грн, №408 від 23.02.2018 на суму 8500,00грн, №435 від 06.03.2018 на суму 35647,91грн, №455 від 20.03.2018 на суму 35235,54грн, №484 від 02.04.2018 на суму 35235,54грн, №494 від 06.04.2018 на суму 35235,54грн, №517 від 20.04.2018 на суму 21113,60грн, №525 від 07.05.2018 на суму 39913,50грн, №544 від 18.05.2018 на суму 31040,00грн, №576 від 06.06.2018 на суму 37029,21грн, №599 від 20.06.2018 на суму 26578,79грн здійснено платежі з призначеннями як оплата за послуги з доставки вантажу, оплата за транспортні послуги, оплата за організацію транспортних послуг згідно рахунків.

Загальна сума платежів становить 610 966,32грн.

В усіх цих платіжних дорученнях отримувачем платежу вказано ТОВ "Абордаж Логістик", код отримувача , рахунок 2720.

Зазначені платежі підтверджено також витягом з банківських виписок.

Згідно витягу з ЄДРПОУ та як вказано у договорі №170714 від 17.07.2014 ТОВ "Абордаж Логістик" має .

Зазначений в платіжних дорученнях код отримувача є реєстраційним номером облікової картки платника податків ОСОБА_1 , про що вказано у відзиві на позов, заявах та клопотаннях відповідача, яка згідно витягу з ЄДРПОУ 06.06.2001 зареєстрована фізична як особа-підприємець Моргун Тетяна Анатоліївна та 14.08.2018 здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності за її рішенням.

А тому позивач стверджує, що грошові кошти по вказаних платіжних дорученнях були отримані ФОП Моргун Тетяною Анатоліївною за відсутності правових підстав, оскільки ТОВ "Еколан Інгредієнти" та відповідач не перебували в господарських правовідносинах.

Позивач також стверджує, що Моргун Т.А. 31.08.2018 повідомила його листом про виявлення нею помилково перерахованих на її рахунок від ТОВ "Еколан Інгредієнти" в період з травня 2017 року по червень 2018 року грошових коштів в загальній сумі 610 966,32грн та повернула ТОВ "Еколан Інгредієнти" 51 187,59грн по прибуткових касових ордерах №7 від 10.10.2018 та №8 від 11.10.2018.

Позивач за вих. №101 від 02.04.2021 звертався до Моргун Т.А. з вимогою про повернення 559 778,73грн як набутих за відсутності правових підстав, яка отримана відповідачеи 12.04.2021, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями (оригінали оглянуті у судовому засіданні) вимоги, описом вкладення у цінний лист та трекінгом Укрпошти.

Належні докази направлення позивачем відповідачу вимоги за вих.№450 від 17.10.2018 відсутні, а тому суд не приймає її до уваги.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини другої цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина друга статті 180 Господарського кодексу України).

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині першій цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з частинами першою, другою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що докази укладення між позивачем та відповідачем договору як у формі єдиного документа, підписаного сторонами, так і будь-які докази укладення договору у спрощений спосіб, які б свідчили про виникнення у позивача обов`язку сплатити відповідачу грошові кошти за послуги з доставки вантажу, за транспортні послуги, за організацію транспортних послуг, відсутні.

А тому суд відхиляє доводи відповідача про наявність між ФОП Моргун Т.А. та ТОВ "Еколан Інгредієнти" господарських правовідносин, що були б підставою для отримання ФОП Моргун Т.А від позивача вказаних грошових коштів, як такі, що не підтверджені доказами.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено виникнення та існування між сторонами договірних зобов`язань.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача про підтвердження відповідачем отримання нею від ТОВ "Еколан Інгредієнти" помилково в період з травня 2017 року по червень 2018 року грошових коштів в загальній сумі 610 966,32грн та повернення ТОВ "Еколан Інгредієнти" 51 187,59грн по прибуткових касових ордерах №7 від 10.10.2018 та №8 від 11.10.2018, оскільки докази того, що саме Моргун Т.А. були підписані лист від 30.08.2018 та пояснювальна від 31.08.2018, що саме Моргун Т.А. були внесені в касу позивача як повернення помилково отриманих коштів 51 187,59грн, відсутні.

Суд не приймає в якості доказу і наданий позивачем висновок експерта №73/21 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою директора ТОВ "Еколан Інгредієнти" Левицької К.С. від 01.06.2021, оскільки вважає,що для висновку про те, що підписи у листі, складеному від імені ОСОБА_1 та адресованому ТОВ "Еколан Інгредієнти" від 31.08.2018, були виконані самою Моргун Тетяною Анатоліївною, було недостатньо матеріалу (технічної копії вказаного листа від 31.08.2018 та технічних копій документів з вільними зразками підпису Моргун Т.А.), що (як вказано у примітці на арк.3 цього висновку) питання щодо наявності (відсутності) монтажу в наданій на дослідження технічній копії листа від 31.08.2018 не вирішувались, оскільки вони виходили за межі компетенції експерта-почеркознавця.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України є одним із доказів.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За нормою статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти в період з травня 2017 року по червень 2018 року в загальній сумі 610 966,32грн що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень та витягами з банківських виписок.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, копії витягів з банківських виписок з особового рахунку, що містяться в матеріалах справи,господарський суд вважає належним доказом перерахування позивачем коштів відповідачу.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази існування між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів у загальному розмірі 610 966,32грн, суд доходить висновку, що відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави. А тому у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані кошти у заявленій позивачем сумі 559 778,73грн, що визначена, як стверджує позивач, з урахуванням повернення відповідачем частини коштів у сумі 51 187,59грн.

Визначення ціни позову є виключним правом позивача.

Тобто, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього 559 778,73грн безпідставно набутих коштів.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Враховуючи, що доказів укладення між сторонами правочину останніми не надано, позивачем було перераховано на рахунок відповідача 610 966,32грн, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що грошові кошти у вказаному розмірі було набуто відповідачем без достатньої правової підстави.

Отже, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем вимог про стягнення з відповідача 559 778,73грн.

Щодо заявленої відповідачем позовної давності суд встановив наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 цього Кодексу визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно статті 263 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила.У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

За приписами статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається, зокрема, у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно статті 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Еколан Інгредієнти" 29.11.2018 подав до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 559 778,73грн, які були помилково перераховані ОСОБА_1 по перелічених вище платіжних дорученнях, за результатами розгляду якої ухвалою від 04.12.2020 провадження у справі №362/6909/18 було закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2021.

Зазначені обставини свідчать про переривання перебігу позовної давності, і після 25.03.2021 його перебіг почався заново.

Враховуючи викладене позов до Господарського суду Київської області поданий позивачем в межах встановленої статтею 257 Цивільного кодексу України загальної позовної давність тривалістю у три роки.

Частинами першою - третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти" (04116, місто Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, будинок 5, ) 559 778 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн 73 коп. безпідставно набутих коштів та 8 396 (вісім тисяч триста дев`яносто шість) грн 68 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 07.09.2021