УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

03.09.2021Справа № 910/14155/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна"

про забезпечення позову, подану разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) про внесення змін до п. 10.1 Договору №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021, укладеного сторонами, визначивши новий строк дії договору - до 31.01.2022, та внесення змін до Додатку № 3 "Графік поставки товару" до вказаного договору шляхом зміни строку поставки товару, визначивши новий строк - до 31.01.2022.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо притягнення позивача до відповідальності, передбаченої розділом VІІ Договору №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021, до набрання законної сили рішенням суду за наслідками розгляду позову про внесення змін до вказаного договору.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що враховуючи об`єктивну неможливість виконання ним своїх зобов`язань за Договором №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021 внаслідок обставин, зумовлених карантинними обмеженнями, починаючи з 31.08.2021 він може безпідставно понести відповідальність, передбачену вказаним договором, водночас, у разі задоволення позову та продовження строку дії Договору №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021 та строку поставки товару притягнення позивача до відповідальності буде протиправним, а захист його прав та законних інтересів - неефективним, як і неможливим буде повернення сторін до попереднього становища.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позов мотивовано необхідністю внесення змін до договору в частині продовження строку його дії та строку поставки товару.

Саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на ту обставину, що укладаючи договір він не міг передбачити неможливість виконання ним своїх зобов`язань та необхідність внесення змін до договору є безпідставними.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо можливого притягнення його до передбаченої Договором №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021 відповідальності (сплати штрафних санкцій) та неможливості повернення сторін у попереднє становище у випадку задоволення позову, що в будь-якому разі не може бути достатньою підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

За висновком суду, доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, щодо відстуності підстав для притягнення його до передбаченої Договором №УГВ 149/30-21 від 21.05.2021 відповідальності підлягають оцінці судом при вирішенні спору про стягнення з позивача штрафних санкцій.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай