ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 915/1325/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача (стягувача) не з`явився,

від відповідача (боржника) не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Військової частини НОМЕР_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 2-1094/21 від 30.08.2021 р.) в порядку ст. 331 Господарського процесуального кодексу України по справі № 915/1325/17 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни про повернення майна із незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни про зобов`язання відповідача повернути позивачу спортивне майно та обладнання, а саме: захист корпуса та ключиці (жилет) двухстор. PVC WTF BO-0030 2 шт., захист корпуса (жилет) одностор. PU ELAST BO-3951 2 шт., канат для перетягування (25м) 1 шт., гімнастичний комплекс УТ 117 1 шт., гімнастичний комплекс УТ 118 1 шт.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2017 р. матеріали справи № 915/1325/17 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни про зобов`язання повернути спортивне майно та обладнання надіслано за підсудністю до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.12.2017 р. (суддя Никифорчук М.І.) позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 915/1325/17, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 17.01.2018 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.03.2018 р. (суддя Никифорчук М.І.) у справі № 915/1325/17 позов Військової частини НОМЕР_1 до фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни про повернення майна із незаконного володіння задоволено, а саме: зобов`язано фізичну особу-підприємця Гордієнко Корнелію Миколаївну повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання, отримане згідно специфікації до договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., а саме: прапорці 10 шт., захист корпуса та ключиці (жилет) двухстор PVC WTF BO-0030 2 шт., захист корпуса (жилет) одностор. PU ELAST BO-3951 2 шт., канат для перетягування (25м) 1 шт., гімнастичний комплекс УТ 117 1 шт., гімнастичний комплекс УТ 118 1 шт.; стягнуто з фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у сумі 1600,00 грн.

03.04.2018 р. господарським судом Одеської області на виконання судового рішення у справі № 915/1325/17 видано накази про його примусове виконання щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання та щодо стягнення з вказаної фізичної особи-підприємця на користь Військової частини НОМЕР_1 витрат по сплаті судового збору.

30.08.2021 р. Військова частина НОМЕР_1 звернулась до господарського суду Одеської області із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 915/1325/17 шляхом стягнення з фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 суми вартості спортивного майна та обладнання, отриманого згідно специфікації до договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., в загальній сумі 46420,00 грн.

Так, заявник в обґрунтування вказаної заяви вказує, що 07 грудня 2017 р. Військова частина НОМЕР_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни про повернення майна із незаконного володіння, з посиланням на неналежне виконання ФОП Гордієнко К.М. умов договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., укладеного між сторонами у справі. Так, заявник вказує, що рішенням господарського суду Одеської області від 05 березня 2018 року по справі № 915/1325/17 позов військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю та зобов`язано ФОП Гордієнко К.М. спортивне майно та обладнання, отримане згідно специфікації до договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., а також стягнуто з ФОП Гордієнко К.М. на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у сумі 1600,00 грн.

При цьому заявник зауважує, що Військовою частиною НОМЕР_1 наказ від 03.04.2018 р. про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2018 р. по справі № 915/1325/17 неодноразово направлявся до органів державної виконавчої служби України. Зокрема, у грудні 2019 р. наказ було направлено до Центрального відділу ДВС м. Миколаїв Головного Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (далі Центральний відділ ДВС м. Миколаєва), що додатково підтверджується фіскальним чеком № . Як зазначає заявник, Центральним відділом ДВС м. Миколаєва листом за вих. № 77777 від 26.12.2019 р. виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження. В подальшому у березні 2020 року наказ було направлено до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що додатково підтверджується фіскальним чеком № . Так, заявник зазначає, що Управлінням ДВС в Одеській області листом за вих. № 1004/1840 від 17.03.2020 р. виконавчий документ направлено до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При цьому Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 постанову від 30.11.2020 р. по ВП № 56563931, зі змісту якої вбачається, що згідно акту державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника та у зв`язку з вищевикладеним виконавчий документ повернуто військовій частині НОМЕР_1 . Також виконавчий документ за вих. № 1057 від 30.03.2021 р. було направлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що додатково підтверджується фіскальним чеком № , однак станом на 25.05.2021 р. відповідного повідомлення про прийняття виконавчого документу від вищевказаного органу ДВС на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило.

З огляду на вказане, заявник просить змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2018 р. по праві № 916/1325/17 шляхом стягнення з фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 суми вартості спортивного майна та обладнання, отриманого згідно специфікації до договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., в загальній сумі 46420,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.09.2021 р. у справі № 916/1325/17 вказану заяву Військової частини НОМЕР_1 прийнято до провадження судді Петрова В.С. та розгляд заяви призначено в засіданні суду на 10.09.2021 р. Також вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу (боржнику) надати письмові пояснення по суті заяви.

Представник позивача (заявника) у судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду заяви позивач повідомлявся судом належним чином.

Відповідач (боржник) пояснення на заяву не надав, також представник відповідача (боржника) у судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду заяви відповідач повідомлявся судом належним чином, у зв`язку з чим з`ясувати думки стосовно поданої заяви не уявляється можливим.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та заяви позивача (заявника), господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вказані положення кореспондують зі ст. 18 ГПК України.

Як передбачено ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, 03.04.2018 р. господарським судом Одеської області на виконання судового рішення у справі № 915/1325/17 видано накази про його примусове виконання щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання та щодо стягнення з вказаної фізичної особи-підприємця на користь Військової частини НОМЕР_1 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Наразі суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі Шмалько проти України (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про зміну способу та порядку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

На необхідність встановлення зазначених обставин також вказано у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

При цьому при вирішенні заяви сторони про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду повинно враховуватися те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження).

Таким чином, в основу судового акту про зміну способу та порядку виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Так, в обґрунтування підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі № 916/1325/17 від 05.03.2018 р. позивач (стягувач) посилається на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 наказ від 03.04.2018 р. про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2018 р. по справі № 915/1325/17 неодноразово направлявся до органів державної виконавчої служби України та повертався у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, при цьому 30.03.2021 р. стягувачем знову було направлено вказаний виконавчий документ до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання, однак станом на 25.05.2021 р. відповідного повідомлення про прийняття виконавчого документу від вищевказаного органу ДВС на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Разом з тим, дослідивши матеріали заяви, суд зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 30.03.2021 р. за вих. № 1057, в якій просила прийняти до виконання наказ про примусове виконання рішення суду, виданий 03.04.2018 р. господарським судом Одеської області у справі № 915/1325/17 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1600,00 грн. Водночас, у поданій заяві (вх. № 2-1094/21 від 30.08.2021 р.) заявник просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2018 р. по справі № 916/1325/17 шляхом стягнення з фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 суми вартості спортивного майна та обладнання, отриманого згідно специфікації до договору № 1 про надання послуг по безоплатному зберіганню матеріальних засобів від 01.02.2017 р., в загальній сумі 46420,00 грн.

Однак, доказів перебування на примусовому виконанні ВДВС наказу суду у справі № 915/1325/17 щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання заявником до матеріалів заяви не надано, як і не надано доказів неможливості виконання цього наказу з підстав відсутності у боржника спірного спортивного майна та обладнання.

Таким чином, господарський суд зауважує, що заявник із вказаною заявою від 30.03.2021 р. звернувся до ВДВС із проханням прийняти до виконання саме наказ господарського суду Одеської області від 03.04.2018 р. № 915/1325/17 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 саме витрат по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн., а не про зобов`язання боржника повернути спортивне майно та обладнання.

При цьому господарський суд зауважує, що заявник звертався ще 11.12.2019 р. із відповідною заявою до ВДВС про прийняти до виконання саме наказу від 03.04.2018 р. щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання. Однак, згідно повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гордієнко О.В. від 21.12.2019 р. вказаний виконавчий документ повернуто на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження з огляду на його пред`явлення не за місцем виконання, та оскільки не підвідомчий виконанню.

Таким чином, господарський суд зазначає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання наказу господарського суду Одеської області від 03.04.2018 р. № 915/1325/17 щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання.

Крім того судом не приймаються до уваги посилання заявника на заяву Військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2020 р. вих. № 953, лист Управління ДВС в Одеській області від 17.03.2020 р. вих. № 1004/1840, лист Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.11.2020 р. вих. № 112436 та постанову від 30.11.2020 р. ВП № 56563931, як на доказ його звернення до органів ДВС про примусове виконання наказу від 03.04.2018 р. про зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання, оскільки вказаною постановою від 30.11.2020 р. ВП № 56563931 Центральним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повернуто на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження саме наказ господарського суду Одеської області від 03.04.2018 р. про стягнення з ФОП Гордієнко Корнелії Миколаївни на користь Військової частини НОМЕР_1 судового збору у розмірі 1600,00 грн. У цій постанові ВДВС вказано про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, про неможливість встановлення особи боржника в результаті вжитих виконавцем заходів, а також відсутність у боржника відкритих у банках та фінансових установах рахунків.

Поряд з цим слід зазначити, що неможливість виконання ВДВС наказу господарського суду Одеської області від 03.04.2018 р. у справі № 915/1325/17 про стягнення з ФОП Гордієнко Корнелії Миколаївни судового збору в сумі 1600,00 грн. не свідчить прямо про неможливість виконання іншого наказу суду у цій справі про зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання, що може бути підставою для зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі № 916/1325/17 у вказаній частині.

Наразі суд зауважує, що під способом виконання рішення господарського суду розуміється захід примусового виконання рішення суду, що може бути встановлений і змінений лише судом, виходячи з вимог, заявлених під час судового розгляду, та обставин справи, спрямований на повне та правильне виконання судового рішення для відновлення та захисту порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу стягувача; а під порядком виконання процедуру виконання встановленого судом способузахисту порушеного або оспорюваного права (законного інтересу), що передбачає строки, черговість, місце, послідовність та інші складові дій боржника та/або третіх осіб щодо виконання рішення суду, а також форму закріплення пов`язаних із такою процедурою прав та обов`язків учасників виконавчого провадження і наслідків їх здійснення.

Як роз`яснено в п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змін. та доповн.), під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Наразі слід зазначити, що заявником у поданій заяві фактично заявлено вимогу про зміну способу виконання рішення з огляду на відсутність присудженого позивачу майна. Між тим зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (з грошової на майнову) виконання за відсутності у боржника належного стягувачу майна, яке визначене родовими ознаками.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що заявник не навів суду переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, зокрема обставин щодо відсутності у відповідача спірного майна, які б тягли за собою можливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі № 916/1325/17 в частині зобов`язання фізичної особи-підприємця Гордієнко Корнелії Миколаївни повернути Військовій частині НОМЕР_1 спортивне майно та обладнання.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про необґрунтованість вимог заявника про зміну способу виконання рішення господарського суду Одеської області у даній справі № 916/1325/17, у зв`язку з чим вказана заява Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 331, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 2-1094/21 від 30.08.2021 р.) відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров