РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2021Справа № 910/9020/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг"

про стягнення заборгованості в розмірі 221 985,34 грн.

Представники сторін:

від позивача: Романченко О.М., ордер серія АХ № 1053538;

від відповідача: Глова Н.Ю., довіреність б/н від 21.09.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг" про стягнення заборгованості в розмірі 221 985,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № КХ 47/20 від 01.06.2020, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення

16.06.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.07.2021 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 розгляд справи по суті призначено на 02.08.2021.

20.07.2021 представником позивача подано заяву у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України та заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 02.08.2021 представник відповідача з`явився, представник позивача не з`явився.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 11.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

10.08.2021 представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

У судове засідання 11.08.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 09.09.2021.

09.09.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 09.09.2021 представники сторін з`явились, представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Дослідивши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що означена заява не підлягає прийняттю до розгляду та підлягає поверненню позивачу, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, частиною 5 ст. 46 ГПК України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Судом встановлено, що до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, не додано доказів направлення копії зазначеної заяви іншим учасникам справи, в зв`язку чим, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 09.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгро-інвест лтд» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Константа холдинг» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № КХ 47/20 (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язується поставити й передати у власність покупця зернові культури (пшениця групи Б, 4-5 і 6 клас; кукурудза 3 клас; ячмінь 3 клас, тритікале 3 клас, соєві боби, горох 3 клас, овес 4 клас, жито 4 клас), а також продукти переробки зерня, соя - боби та соя повно жирова (виробництва Україна), а покупець прийняти й оплатити поставлений товар у порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Найменування, асортимент, вартість за одиницю, кількість, якість умови поставки, строк оплати товару покупцем обумовлюється у специфікаціях, які є невід`ємно частиною даного Договору, та товарно-супровідних документах на кожну окрему партію товару (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору якість товару, що поставляється за даним договором, повинна відповідати державним стандартам України і вимогам погодженим між сторонами на момент поставки товару, зазначених у Специфікації та підтверджуватися свідоцтвом про якість або іншими документами, які є необхідними для товару даного виду згідно з вимогами діючого законодавства України.

Згідно з п. 2.2 Договору кількість товару визначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору, та товарно-супровідних документах на кожну окрему партію товару.

У відповідності до п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP склад покупця відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс-2010 чи інших умовах, визначених в Специфікаціях. Дата та умови поставки, найменування та кількість кожної партії товару визначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні документи: якісне посвідчення або сертифікат якості заводу-виробника, протокол випробувань на ГМО, ветеринарне свідоцтво (форма № 2), рахунок, видаткову, товарно-транспортні накладні.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання товару проводиться по заліковій вазі: (фізична вага - послуги із сушіння, сушіння - доробка = залікова вага) відповідно до норм, передбачених в інструкціях зі зберігання й доробки зерна.

Згідно з п. 3.4 Договору приймання по кількості (маса брутто/нетто) проводиться на вагах покупця (у пунктах прийому товару). Підписання покупцем видаткової накладної без зауважень та розбіжностей свідчить про те, що у покупця відсутні претензії по кількості товару.

Приймання по якості проводиться на підставі результатів аналізів, проведених лабораторією покупця (п. 3.5 Договору).

Пунктами 3.7 та 3.8 Договору узгоджено, що у випадку поставки товару неналежної якості згідно умов специфікацій, покупець може надавати постачальнику послуги із сушіння й очищення товару. У цьому випадку покупець сплачує постачальнику вартість товару за мінусом вартості послуг з очищення й сушіння з кожної поставки товару (зерно в оплату послуг), у відповідності і до тарифів, вказаних в Додатку № 1 до даного Договору.

У випадку надання послуг із сушіння й очищення покупець надає постачальникові акт наданих послуг та виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.11 Договору право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару, що підтверджується підписанням покупцем видаткової накладної.

Згідно з п. 4.1 Договору ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у специфікаціях до даного Договору та в накладних на кожну партію товару.

За умовами п. 4.2 Договору оплата за товар проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної, якщо інше не передбачено у Специфікації до даного Договору.

У відповідності до п. 5.7 Договору у випадку, якщо постачальник не передав документи, зазначені у п. 3.2 даного Договору, а бо у випадку надання неправильно оформлених документів відповідно до законодавства України, покупець має право відмовитися від приймання товару або затримати оплату.

Даний Договір набуває сили з моменту його підписання уповноваженими на те особами й діє до 31.12.2020. Якщо за один календарний місяць до закінчення строку дії даного Договору, сторони письмово не повідомлять одна одну про намір його розірвати або змінити, даний Договір вважається продовженим (пролонгованим) на тих же умовах на кожний наступний календарний рік (п. 8.1 та п. 8.2 Договору).

01 червня 2020 року сторонами узгоджено Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої сума поставки по специфікації становить 1 300 000,00 грн. та узгоджено наступний порядок оплати: покупець здійснює оплату за товар, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 21 банківської доби, після отримання товару.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар вартістю 1 269 693,40 грн.,який прийнято відповідачем згідно видаткових накладних № 99 від 06.06.2020 на суму 121 679,90 грн., № 100 від 08.06.2020 на суму 124 305,90 грн., № 101 від 09.06.2020 на суму 384 175,70 грн., № 102 від 10.06.2020 на суму 128 039,50 грн., № 103 від 11.06.2020 на суму 255 444,60 грн., № 104 від 15.06.2020 на суму 256 047,80 грн.

Як зазначає позивач, у позовній заяві, ТОВ «Украгро-інвест лтд» взяті на себе зобов`язання за Договором виконало належним чином, однак ТОВ «Торговий дім «Константа холдинг» за отриманий товар у повному обсязі не розрахувалося, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 177 693,40 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову зазначає, що з урахуванням наданих відповідачем послуг з очищення зерна, у порядку п. 3.7 Договору, сума заборгованості за поставлений товар становить 175 904,60 грн. Водночас, відповідач зазначає, що звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості є передчасним, з огляду на п. 5.7 Договору, оскільки позивач, в порушення п. 3.2 Договору не передав відповідачу ветеринарне свідоцтво, протокол випробувань на ГМО, рахунок на поставлені партії товару, а тому у відповідності до п. 5.7 Договору у відповідача наявне право на призупинення оплати. У зв`язку з викладеним, відповідач також зазначає, що нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним та необґрунтованим. При цьому, відповідач також зазначає, що позивачем нараховано пеню поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, а також невірно розраховано інфляційні втрати.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар вартістю 1 269 693,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 99 від 06.06.2020 на суму 121 679,90 грн., № 100 від 08.06.2020 на суму 124 305,90 грн., № 101 від 09.06.2020 на суму 384 175,70 грн., № 102 від 10.06.2020 на суму 128 039,50 грн., № 103 від 11.06.2020 на суму 255 444,60 грн., № 104 від 15.06.2020 на суму 256 047,80 грн., які підписані без зауважень.

Пунктами 3.7 та 3.8 Договору узгоджено, що у випадку поставки товару неналежної якості згідно умов специфікацій, покупець може надавати постачальнику послуги із сушіння й очищення товару. У цьому випадку покупець сплачує постачальнику вартість товару за мінусом вартості послуг з очищення й сушіння з кожної поставки товару (зерно в оплату послуг), у відповідності і до тарифів, вказаних в Додатку № 1 до даного Договору.

У випадку надання послуг із сушіння й очищення покупець надає постачальникові акт наданих послуг та виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що у порядку п. 3.8 Договору сторонами складено та підписано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТДЧер-0005 від 11.06.2020 на суму 322,40 грн., № ТДЧер-0004 від 11.06.2020 на суму 338,00 грн., № ТДЧер-0003 від 10.06.2020 на суму 332,80 грн., № ТДЧер-0002 від 08.06.2020 на суму 795,60 грн., що свідчить про надання відповідачем послуг позивачу у порядку п. 3.7 Договору.

У зв`язку з наведеним, у судовому засіданні 09.09.2021, позивачем надано Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2020 по 22.04.2021, відповідно до якого, заборгованість відповідача перед позивачем складає 175 960,07 грн.

Означений розмір заборгованості підтверджений також представником відповідача, присутнім у судовому засіданні 09.09.2021, а отже між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості, в зв`язку з чим, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, суд визначає встановленими обставини щодо розміру заборгованості за Договором в розмірі саме 175 960,07 грн., розмір якої підтверджений обома сторонами у судовому засіданні.

Водночас, відповідач зазначає, що звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості є передчасним, з огляду на п. 5.7 Договору, оскільки позивач, в порушення п. 3.2 Договору не передав відповідачу ветеринарне свідоцтво, протокол випробувань на ГМО, рахунок на поставлені партії товару, а тому у відповідності до п. 5.7 Договору у відповідача наявне право на призупинення оплати.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами п. 4.2 Договору оплата за товар проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної, якщо інше не передбачено у Специфікації до даного Договору.

01 червня 2020 року сторонами узгоджено Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої сума поставки по специфікації становить 1 300 000,00 грн. та узгоджено наступний порядок оплати: покупець здійснює оплату за товар, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 21 банківської доби, після отримання товару.

В свою чергу, у відповідності до п. 5.7 Договору у випадку, якщо постачальник не передав документи, зазначені у п. 3.2 даного Договору, а бо у випадку надання неправильно оформлених документів відповідно до законодавства України, покупець має право відмовитися від приймання товару або затримати оплату.

Так, пунктом 3.2 Договору визначено, що у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні документи: якісне посвідчення або сертифікат якості заводу-виробника, протокол випробувань на ГМО, ветеринарне свідоцтво (форма № 2), рахунок, видаткову, товарно-транспортні накладні.

Згідно з ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В той же час, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від приймання товару, складення актів розбіжностей стосовно відмови від приймання товару, або ж відсутності будь-яких документів на товар.

Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача стосовно відсутності будь-яких документів на товар, які за умовами п. 3.2 Договору отримується відповідачем під час отримання товару.

Таким чином, оскільки як чинним законодавством (ч. 2 ст. 662 ЦК України), так і умовами Договору (п. 3.2) встановлено, що у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні документи: якісне посвідчення або сертифікат якості заводу-виробника, протокол випробувань на ГМО, ветеринарне свідоцтво (форма № 2), рахунок, з огляду на відсутність будь-яких заперечень/зауважень як у видатковій накладній, так і після отримання товару, відповідачем не доведено наявності підстав у відповідності до п. 5.7 Договору для затримання оплати.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 175 960,07 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 5 376,97 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 662,25 грн. та пеню в розмірі 22 252,72 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В свою чергу, такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.2 Договору у випадку порушення строків оплати за поставлений товар покупець виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення оплати

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, судом встановлено, що позивачем не враховано приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, у зв`язку з чим, враховуючи визнаний сторонами та в подальшому встановлений судом розмір заборгованості, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 12 907,58 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, з урахуванням встановленого розміру заборгованості, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 5 917,27 грн. та інфляційні втрати в розмірі 16 538,19 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг" (01001, місто Київ, пров. Шевченка Тараса (Шевченківський р-н), будинок 13, квартира 44; ідентифікаційний код: 43533211) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-інвест лтд" (07425, Київська обл., Броварський р-н, село Мокрець, вул. Бервицька, будинок 41-А; ідентифікаційний код: 41007704) заборгованість в розмірі 175 960 (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 07 коп., 3% річних в розмірі 5 917 (п`ять тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 16 538 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 19 коп., пеню в розмірі 12 907 (дванадцять тисяч дев`ятсот сім) грн. 58 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 169 (три тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 85 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.09.2021

Суддя О.А. Грєхова