ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4729/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича, м. Дніпро

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року (суддя Золотарьова Я.С.) у справі № 904/4729/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича, м. Дніпро

до відповідача-1: Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

відповідача-2: Державної казначейської служби України, м. Київ

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Никифоров Андрій Миколайович звернувся до відповідача-1: Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області та відповідача-2: Державної казначейської служби України із позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 637 956,00 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2021року у справі № 904/4729/21 передано справу № 904/4729/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича до відповідача-1: Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області відповідача-2: Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями за підсудністю до господарського суду м. Києва (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Фізична особа-підприємець Никифоров Андрій Миколайович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року та передати справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що передаючи справу № 904/4729/20 за підсудністю до господарського суду міста Києва, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про застосування у даній справі правил територіальної підсудності.

Апелянт вважає, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, в якій зазначено, що залучення чи не залучення ДКС України не впливає на правильність визначення відповідачем ГУ ГП в Дніпропетровській області, діями якого позивачу завдано шкоди.

З огляду на зазначені висновки, апелянт вважає, що позивач подав позов за місцем знаходження вказаного відповідача та за місцем завдання шкоди, що передбачено ст. 29 ГПК України, тобто, до господарського суду Дніпропетровської області.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали суду в повному обсязі та направлення справи для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року у справі № 904/4729/21 про передачу справи до іншого суду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів зауважує, що приписами пункту 8 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Частинами 1,2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення щодо передачі справи за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду міста Києва, господарський суд Дніпропетровської області виходив з того, що оскільки відповідчем-2 по справі № 904/4729/21 є Державна казначейська служба України, яка є центральним органом виконавчої влади, то відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, даний спір підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до вимоги. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлені вимоги до Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України, яка згідно Положення про Державну казначейську службу є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що справа підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

При цьому, заперечення апелянта з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Як вбачається з даної справи, Велика Палата зробила правовий висновок про те, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. Незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не може бути підставою для відмови у позові.

Тобто, за обставинами даної справи вирішувалась правова проблема належного відповідача, який не був залучений до участі у справі і з приводу якого і був зроблений правовий висновок.

Разом з цим, згідно положень господарського процесуального права визначення відповідача, предмета та підстави позову є правом позивача, а встановлення належності відповідача обов`язком суду, який виконується за наслідками розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки позивач визначив відповідачем Державну казначейську службу України, суд першої інстанції обґрунтовано направив справу за підсудністю до господарського суду м. Києва.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду до зазначено переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича, м. Дніпро - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року у справі № 904/4729/21 (суддя Золотарьова Я.С.) про передачу справи до іншого суду- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.09.2021 року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 04.01.2021 копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2021 у справі №904/4729/21поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу Фізичної особи-підприємця Никифорова Андрія Миколайовича, м. Дніпро, Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області, м. Дніпро, Державної казначейської служби України, м. Київ.