ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 вересня 2021 року Справа № 923/1180/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії АТ "Укртелеком"

до відповідача: Управління соціального захисту населення Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області

про стягнення 102077,89 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Херсонської філії АТ "Укртелеком" звернувся до господарського суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення 102077,89 грн. заборгованості.

Ухвалою від 06.09.2021р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків заяви.

09.09.2021р. та 10.09.2021р. позивачем подано до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, до яких подано відповідні пояснення та докази.

Дослідивши заяви про усунення недоліків позовної заяви суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її позивачу, з огляду на наступне.

Так залишаючи позовну заяву без руху суд, крім іншого, звернув увагу позивача на те, що частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до п.п.59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, встановлено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках.

Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

На підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем подано фіскальний чек від 17.08.2021р. та опис вкладення у цінний лист від 17.08.2021р.

Проте, опис вкладення, наданий позивачем, не містить посилання на відповідний номер поштового відправлення.

Тобто, поданий позивачем до позовної заяви опис вкладення у цінний лист не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009р. № 270, а тому не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Аналогічні висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист викладені в постановах Верховного Суду від 13.01.2020р. у справі № 910/28408/15, від 26.03.2020р. по справі № 910/9962/16, від 24.12.2020 у справі №916/2110/20.

При цьому суд зазначив, що для усунення означеного недоліку заявнику слід надати до суду належним чином оформлений опис вкладення, поштову накладну та фіскальний чек про направлення копії позову відповідачу.

В свою чергу, 09.09.2021р. до заяви про усунення недоліків позовної заяви №21-65С000/31 від 08.09.2021р. позивачем було подано до суду поштову накладну від 17.08.2021р. №494 та опис вкладення у цінний лист про направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, який не містить посилання на номер поштового відправлення та відбиток штемпелю поштового відділення.

Також, 10.09.2021р. позивачем повторно подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви №65С000, до якої на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів подано ксерокопію поштової накладної від 17.08.2021р. №494 та опис вкладення у цінний лист №494 з відбитком поштового штемпелю, датованим 10.09.2021р.

Дослідивши означені докази суд констатує, що останні не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, з огляду на наступне.

Щодо опису вкладення у цінний лист, поданий до суду 09.09.2021р. до заяви про усунення недоліків позовної заяви, то, як зазначено вище, означений опис не містить посилання на номер поштового відправлення та відбиток штемпелю поштового відділення.

Що стосується опису вкладення у цінний лист, поданий до суду 10.09.2021р. до заяви про усунення недоліків позовної заяви, то проставлений на ньому поштовий штемпель, датований 10.09.2021р., не відповідає дійсній даті поштового відправлення №494. Так відповідно до поданої позивачем поштової накладної та інформації з сайту Укрпошти щодо відстеження поштових відправлень, поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №494 було прийняте поштовим відділенням 17.08.2021р., а не 10.09.2021р.

За таких обставин, позивач не усунув недоліки позовної заяви, оскільки не надав до суду належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України, господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

В той же час, позивачем не подано до суду належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї доказів, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити про наступне.

За приписами ст.2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, в тому числі, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; обов`язковість судового рішення; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до положень ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд наголошує, що доступ до правосуддя, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

В даному випадку господарським судом, з урахуванням приписів ст.174 ГПК України, надано можливість позивачу усунути недоліки позовної заяви, надати відповідні докази.

Разом з тим, позивач своїм правом скористався на власний розсуд, недоліки позову не усунув.

За приписами ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії АТ "Укртелеком" повернути позивачу.

Додаток: позовна заява з додатком згідно опису, в т.ч. платіжні доручення про сплату судового збору від 03.08.2021р. №5705, від 21.07.2020р. №4296; заява про усунення недоліків позовної заяви №21-65С000/31 з додатками згідно опису; заява про усунення недоліків позовної заяви №65С000 з додатками згідно опису.

Ухвала суду набрала законної сили 14.09.2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Б. Сулімовська