УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

18.08.2021Справа № 910/6210/20
За заявою Приватного акціонерного товариства "Кріпта" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,1-3, ідентифікаційний номер 41901960)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604)

про визнання банкрутом

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Смігунов В.В.

Представники сторін:згідно протоколу судового засідання від 18.08.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Кріпта" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2020 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; підготовче засідання суду призначено на 20.05.20; встановлено арбітражним керуючим: 1) Сухоярській Л.М. ; 2) Глєбову В.Ф.; 3) Єрьоміній О.Ю., визначених автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство, строк до 19.05.2020 для подачі до суду заяв про їх участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" у порядку ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства.

13.05.2020 від арбітражного керуючого Сиволобова М.М. надійшла заява про участь у справі.

13.05.2020 від арбітражного керуючого Комлика І.С. надійшла заява про участь у справі.

15.05.2020 від арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. надійшла заява про участь у справі.

15.05.2020 від арбітражного керуючого Козирицького А.С. надійшла заява про участь у справі.

18.05.2020 від арбітражного керуючого Глєбова В.Ф. надійшла заява про участь у справі.

19.05.2020 від арбітражного керуючого Сухоярської Л.М. надійшла заява про участь у справі.

19.05.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для подачі відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 підготовче засідання суду відкладено на 03.06.20.

21.05.2020 від арбітражного керуючого Макового О.В. надійшла заява про участь у справі.

21.05.2020 від арбітражного керуючого Карасюка О.В. надійшла заява про участь у справі.

02.06.2020 від боржника надійшов відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 підготовче засідання суду відкладено на 24.06.20.

22.06.2020 від боржника надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.20 підготовче засідання суду відкладено на 08.07.20.

06.07.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" надійшли заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Кріпта" у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Кріпта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 у справі №910/6210/20 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 скасовано, матеріали справи передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/6210/20 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 прийнято справу №910/6210/20 до свого провадження. призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 09.11.2020.

29.10.2020 до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Кріпта" надійшла заява про доповнення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство пропозицією щодо кандидатури арбітражного для виконання повноважень розпорядника майна.

06.11.2020 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" надійшли пояснення з урахуванням змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020.

09.11.2020 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" надійши заперечення проти заяви ПрАТ "Кріпта" про доповнення заяви №62 від 29.04.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство пропозицією щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна та клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 09.11.2020, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Яковенко А.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 16.11.2020.

У підготовчому засіданні 16.11.2020 судом оголошено перерву до 23.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604).2. Визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Кріпта" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,1-3, ідентифікаційний номер 41901960) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604) у розмірі 14 749 035,70 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604) за номером 65630 від 21.12.20р. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька,3, ідентифікаційний номер 16299604) арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 143 від 15.04.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 25.01.2021р.

Судове засідання, призначене на 25.01.2021, не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Піллар" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 23.11.2020р. у справі №910/6210/20 - без змін. Справу №910/6210/20 повернути до господарського суду м.Києва.

Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/6210/20 залишено без змін.

Матеріали справи №910/6210/20 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Так, за час перебування матеріалів справи у апеляційній та касаційній інстанціях, до Господарського суду міста Києва надійшли наступні заяви та клопотання:

-клопотання розпорядника майна про припинення повноважень керівника боржника Ришкова О.О. та покладення виконання обов`язків керівника на розпорядника майна;

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 призначено розгляд справи у попередньому засіданні, клопотання розпорядника майна про припинення повноважень керівника боржника Ришкова О.О. та покладення виконання обов`язків керівника на розпорядника майна на 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича про визнання кредитором боржника на суму 2 251 223,95грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Квазар" про визнання кредитором боржника на суму 4 224 043,15грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про визнання кредитором боржника на суму 832 613,62грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву ОСОБА_1 про визнання кредитором боржника на суму 69 877 271,00грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором боржника на суму 423 380,96грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву Хардесті Лімітед про визнання кредитором боржника на суму 508 282 551,00грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 прийнято заяву Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. про визнання кредитором боржника на суму 75 974 660,06грн., розгляд вищезазначеної заяви призначено в попередньому засіданні 18.08.2021.

02.08.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" надійшли заперечення.

06.08.2021 від Приватного акціонерного товариства "Кріпта" до суду надійшли заперечення.

06.08.2021 до суду від Приватного акціонерного товариства "Квазар" надійшли доповнення до заяви.

16.08.2021 та 17.08.2021 до суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення та звіт арбітражного керуючого.

18.08.2021 до суду від ОСОБА_3 надійшло повідомлення, пояснення та заперечення.

18.08.2021 до суду від Приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Варава Р.С. надійшло повідомлення.

18.08.201 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" до суду надійшли заперечення.

18.08.201 від Hardesty Limited (Хардесті Лімітед) до суду надійшли пояснення.

У судове засідання, призначене на 18.08.2021, з`явилися представник ініціюючого кредитора, розпорядника майна та представники кредиторів.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

У ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у наступному порядку:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

У судовому засіданні, що відбулось 18.08.2021, судом розглянуто заяви кредиторів з вимогами до боржника.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" підлягає:

Приватне акціонерне товариство "Кріпта"

У ході попереднього судового засідання судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Кріпта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" в розмірі 14 749 035,70 грн., що становлять вимоги четвертої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, до реєстру вимог кредиторів також підлягає включенню судовий збір, сплачений за подання заяви про порушення провадження у справі та авансування винагороди арбітражного керуючого у розмірі 35 189,00грн. - перша черга.

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Варава Роман Сергійович

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Варава Роман Сергійович звернувся із заявою про визнання грошових вимог на суму 2 251 223,95грн.

На обґрунтування заяви кредитор вказав, що 16.10.2018 ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57438374про стягнення з ТОВ «Піллар» на корить ПАТ «Квазар» 15 355 726,60 грн. заборгованості, 7 685 235,19 грн. інфляційних втрат, 962 589,25 грн. 3% річних та 73 080,00 грн. судового збору. Всього стягнуто 24 076 631,04 грн.

Відповідно до вимог частини 1, 2 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Згідно з приписами частини 3, 4 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді суми, що підлягає стягненню, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України і яка стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

За частиною 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Сума винагороди приватного виконавця нараховується відповідно до Порядку виплати винагород державним виконавцям та розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643, а саме пунктом 19 зазначеної постанови передбачено, що винагорода приватного виконавця нараховується ід загальної суми стягнення за виконавчим документом.

Таким чином, приватним виконавцем Варавою Р.С. у постанові про відкриття виконавчого провадження №57438374 від 16.10.2018, виходячи з загального розміру суми стягнення, що визначена в виконавчому документі, здійснено розрахунок основної винагороди приватного виконавця Варави Р. С. у розмірі 2 407 663,10 грн., що становить 10% від загальної суми до стягнення за виконавчим документом.

У зв`язку з цим, 16.10.2018 приватним виконавцем Варавою Р.С. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 2 407 663,10 грн., нараховану у виконавчому провадженні №57438374 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018.

Водночас, станом на 06.04.2021 залишок нестягнутої суми основної винагороди приватного виконавця, становить 2 251 223,95 грн.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича кредитором боржника з грошовими вимогами на суму 2 251 223,95 грн., що відносять до вимог четвертої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 540,00 грн.

Приватне акціонерне товариство "Квазар"

Приватне акціонерне товариство "Квазар" звернулося із заявою про визнання кредитором на суму 4 219 638,15 грн.

На обґрунтування заявлених вимог зазначило, що ТОВ «Піллар» має заборгованість перед ПрАТ «Квазар» згідно наказу Господарського суду міста Києва №910/13234/18 від 30.07.2020 щодо стягнення з ТОВ «Піллар» на користь ПАТ «Квазар» суми основного боргу у розмірі 3 946 316,76 грн., пені у розмірі 191618,44 грн., 3% річних у розмірі 19195,98 грн. та судового збору у розмірі 62506,97 грн.; згідно наказу Господарського суду міста Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 у справі №910/11906/18 про стягнення з ТОВ «Піллар» на користь ПАТ «Квазар» 2643,00 грн. у вигляді витрат про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги; згідно наказу Господарського суду міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/11906/18 про стягнення з ТОВ «Піллар» на користь ПАТ «Квазар» 1762,00 грн.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі № 910/13234/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Квазар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про стягнення 4195165,81 грн. позовні вимоги задоволено частково: стягнуто суму основного боргу у розмірі 3 946 316,76 грн., пені у розмірі 191618,44 грн., 3% річних у розмірі 19195,98 грн. та судового збору у розмірі 62506,97 грн. Закрито провадження у справі № 910/13234/18 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» частини суми основного боргу у розмірі 10000,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 у справі № 910/13234/18 рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 залишено без змін.

30.07.2020 на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019, за позовом Приватного акціонерного товариства «Квазар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про визнання недійсним одностороннього правочину від 31.08.2018 №327/А та за зустрічним позовом ПАТ «Квазар» до ТОВ «Піллар» про зобов`язання вчинити дії у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено; зобов`язано ТОВ «Піллар» повернути ПрАТ «Квазар» орендовані згідно з Договором №1а нежитлові приміщення загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання акта приймання-передачі майна. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на користь Приватного акціонерного товариства "Квазар" 1762,00 грн. судового збору.

24.04.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019, видано наказ.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 скасовано, справу №910/11906/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/11906/18 визнано недійсним вчинений приватним акціонерним товариством «Квазар» односторонній правочин, оформлений повідомленням від 31.08.2018 №327/А про розірвання укладеного сторонами договору від 28.07.1995 № 1а про виконання робіт і надання послуг. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Квазар» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» 1 762,00 грн. судового збору. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову приватного акціонерного товариства «Квазар» до товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про зобов`язання вчинити дії. Втрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову покладено на приватне акціонерне товариство «Квазар».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/11906/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на користь Приватного акціонерного товариства "Квазар" 2643,00 грн. судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

12.06.2020 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 видано наказ.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки суми заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» перед Приватним акціонерним товариством «Квазар» підтверджені чинними судовими рішеннями у справах №910/13234/18 та №910/11906/18, на виконання яких видано відповідні накази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання Приватного акціонерного товариства "Квазар" кредитором боржника на суму 4 219 638,15грн., що відносяться до вимог четвертої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 204,00 грн.

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" подало заяву про визнання кредитором боржника на суму 832 613,62 грн.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що на підставі договору від 25.11.2005 № 10196 (у новій редакції згідно додаткової угоди від 15.11.2010) Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" продає Товариству з обмеженою відповідальністю «Піллар» електричну енергію, а останній зобов`язався своєчасно оплачувати використану (куплену) електричну енергію та здійснювати інші платежі, згідно з умовами Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

З огляду на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" зверталося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про стягнення 815836,08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі № 910/513/19 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 566093,70 грн. заборгованості за активну електричну енергію, 46346,33 грн. заборгованості за реактивну електричну енергію, 44836,20 грн. втрат від інфляції, 123619,76 грн. пені, 34940,09 грн. 3% річних, а також 12237,54 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ від 13.06.2019 № 910/513/19.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

13.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. відкрито виконавче провадження № 60062558 з примусового виконання наказу суду від 13.06.2019 № 910/513/19.

22.12.2020 виконавче провадження зупинено на підставі ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Разом із цим, у погашення заборгованості згідно наказу Господарського суду м. Києва від 13.06.2019 № 910/513/19 грошові кошти не надходили, стягнення по виконавчому провадженню не проводилось.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" кредитором боржника на суму 828 073,62 грн., з яких 704 453,86грн-вимоги четвертої черги, 123 619,76грн.-вимоги шостої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4540,00грн.

ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулася із заявою про визнання кредитором боржника на суму 423 380,96 грн.

На обґрунтування своїх вимог кредитор зазначила, що з 01.03.2017 працювала у ТОВ «Піллар» на посаді інженера з охорони праці, а з 10.08.2017 за сумісництвом на посаді керуючого справами.

На підставі наказу № 068/У від 10.12.2018 ОСОБА_2 звільнено з посади «Інженер з охорони праці» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Також, 10.12.2018 на підставі наказу № 067/У ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з посади, яку заявниця обіймала за сумісництвом, - «Керуючий справами».

Після отримання в органах Пенсійного фонду України довідки за формою 5-ок, кредитор дізналася, що в жовтні 2018 року нарахована заробітна плата в розмірі 15458,71 грн., а у листопаді та частково у грудні 2018 боржник взагалі не нарахував заробітну плату.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 в заяві кредитора зазначила про наявність заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2018 по 10.12.2018 в розмірі 35 322,75 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.12.2018 по 18.01.2021 в розмірі 373 160,18 грн.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Відповідно до довідки форми 5-ОК, заробітна плата за два останніх місяця склала - 14 337,50 (вересень 2018) +15 458,71 (жовтень 2018) = 29 796,21 грн.

Кількість робочих днів у вересні 2018 року - 20, у жовтні 2018 року - 22, разом - 42.

Таким чином, відповідно до довідки форми 5-ОК середньоденна заробітна плата складає 709,43 грн. (29 796,21/44=709,43 грн.).

Отже, станом на день звільнення 10.12.2018 заборгованість боржника по заробітній платі складає 35 322,75 грн., а саме: за жовтень 2018 року - 15 458,71 грн.; за листопад 2018 року - 15 607,46 грн. (22 (днів) х709,43 грн. = 15 607,46 грн.); за грудень 2018 року - 4 256,58 грн. (6 (днів) х709,43 = 4 256,58 грн.).

Таким чином, у відповідності зі ст. ст.47, 116 КЗпП України, боржник був зобов`язаний в день звільнення ОСОБА_2 видати їй належним чином заповнену трудову книжку та виплатити заробітну плату у розмірі 35 322,75 грн.

У відповідності до вимог статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, починаючи з 11.12.2018 боржник повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (18.01.2021) у сумі 372 450,75 грн., обчислення якого здійснено за період з 11.12.2018 по 18.01.2021 (кількість робочих днів - 525), тобто 525 х 709,43 = 372 450,75 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 внаслідок протиправних дій боржника з невиплати заробітної плати зазначила про завдання їй таким чином моральної шкоди, що оскільки заявниця була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини. До того ж, на вихованні ОСОБА_2 має неповнолітню дитину. Зазначені обставини зумовили спричинення душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного стану заявниці.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 Постанови від 31.03.1995 №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У пункті 13 постанови від 31.03.1995 № 4 роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованою грошову вимогу ОСОБА_2 в розмірі 15 607,46 грн., що становить розмір завданої моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 підлягає визнанню кредитором боржника з грошовими вимогами на суму 423 380,96грн., що відносяться до вимог першої черги задоволення.

Щодо кредиторських вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернувся з заявою від 15.01.2021 (згідно поштового штемпелю) про визнання кредитором на суму 69 877 271,00грн.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне.

29.07.2015 між ПАТ «Перший інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піллар", як позичальником, укладено кредитний договір №03/1511-КЮ, відповідно до якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів та ведення статутної діяльності та встановлює кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 3.9. кредитного договору №03/1511-КЮ виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені в ПАТ «Перший інвестиційний банк» згідно Договору банківського вкладу «Універсальний» від 29.07.2015 №17574/22-У, та належить на праві власності ОСОБА_1 .

У подальшому, договором про внесення змін до Кредитного договору від 17.01.2017 №4 кредитний ліміт збільшено до 450 000,00 доларів США.

Також, пункт 3.9. кредитного договору №03/1511-КЮ викладено в редакції, яка передбачає, що виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені в ПАТ «Перший інвестиційний банк» згідно Договорів банківського вкладу «Універсальний» від 29.07.2015 №17574/22-У, від 10.09.2015 №17804/22-У, від 10.03.2016 №18093/1-У/ЛП та від 31.10.2016 №18869/1-У/ЛП, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Договором про внесення змін до Кредитного договору від 27.07.2017 №5 встановлено новий строк повернення кредиту до 26.07.2018 включно.

Відповідно до довідки АТ «Перший інвестиційний банк» 26.07.2018 здійснено перерахування грошових коштів з депозитних рахунків ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ, що підтверджується меморіальними ордерами №131920 на суму 165 000,00 доларів США, №131665 на суму 110 000,00 доларів США, №131860 на суму 110 000,00 доларів США, №131932 на суму 110 000,00 доларів США, №131907 на суму 110 000,00 доларів США.

Грошові кошти в сумі 52 203,38 доларів США повернуто ОСОБА_1 , а решта в 552 796,62 доларів США направлена погашення заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам.

У зв`язку з цим, 31.07.2018 ОСОБА_1 пред`явив боржнику вимогу щодо повернення протягом 10 календарних днів коштів в сумі 552 796,62 доларів США.

Крім того, 19.06.2014 між ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 був укладений договір №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ТОВ «Піллар» поворотну фінансову допомогу, а ТОВ «Піллар» зобов`язувався повернути грошові кошти в порядку та на умовах передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі до 4 000 000,00 грн., без ПДВ.

Додатковою угодою №3 до Договору від 05.01.2017 сторони виклали п.2.1 Договору в наступній редакції: « 2.1. Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі до 10 000 000,00 грн., без ПДВ».

Згідно п. 2.2 Договору поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Додатковою угодою №2 до Договору від 31.12.2015 викладено п. 2.3 Договору в наступній редакції: « 2.3 Поворотна фінансова допомога надається із моменту підписання Договору частинами та шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку засновника або шляхом внесення коштів в касу підприємства.»

Також Додатковою угодою №3 до Договору від 05.01.2017 викладено п. 2.4 Договору в наступній редакції: « 2.4. Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги засновником, але у будь-якому разі таке повернення повинно відбутися у строк до 31.12.2018».

Відповідно до умов Договору в період з 14.01.2015 по 20.11.2018 ОСОБА_1 надана ТОВ «Піллар» поворотна фінансова допомога на загальну суму 9 793 612,51 грн., з якої повернуто лише суму в розмірі 1 947 875, 31 грн.

Також сторонами договору підписаний акт звірки взаєморозрахунків, за яким станом на 31.12.2020 заборгованість ТОВ «Піллар» на користь ОСОБА_1 становить 7 845 737,20 грн.

Крім того, в заяві про визнання кредитором боржника ОСОБА_1 зазначив, що 06.04.2012 між ТОВ «Піллар» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Кредитний договір №186-СВ.

З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Піллар» за Кредитним договором №186-СВ від 06.04.2014, між ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «Піллар» і ОСОБА_1 , як поручителями, укладені Договір поруки №06.1-20/272 від 12.09.2014, Договір поруки №06.1-20/272.1 від 30.09.2014 та Договір поруки №06.01-20/273 від 30.09.2014.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки №06.1-20/272 від 12.09.2014 сторони погодили, що у зв`язку із укладенням між Банком та позичальником кредитного договору №186-СВ від 06.04.2012 (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. Відповідальність поручителя за цим Договором обмежується сумою 132 000,00 Євро.

В пункті 1.3 Договору поруки №06.1-20/272 від 12.09.2014 зазначено, що відповідно до умов цього Договору, поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 132 000,00 Євро в разі порушення Позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 2 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.

Також, відповідно до п.1.1 Договору поруки №06.1-20/272.1 від 30.09.2014 у зв`язку із усталенням між Банком та позичальником кредитного договору №186-СВ від 06.04.2012 (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. При цьому відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою 1 260 000,00 Євро, з урахуванням зобов`язань ОСОБА_1 за договором застави майнових прав №186-СВ/МС від 06.04.2012 року.

У пункті 1.3 Договору поруки №06.1-20/272.1 від 30.09.2014 (у редакції Додаткової угоди №1 від 16.04.2015) відповідно до умов цього Договору поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 1 260 000,00 Євро в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 30 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.

Крім того, відповідно до п. 1.1 Договору поруки №06.1-20/273 від 30.09.2014 сторони погодили, що у зв`язку із укладенням між Банком та позичальником кредитного договору №186-СВ від 06.04.2012 (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. Відповідальність Поручителя за цим Договором обмежується сумою 132 000,00 Євро.

В пункті 1.3 Договору поруки №06.1-20/273 від 30.09.2014 зазначено, що відповідно до умов цього Договору, поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 132 000, 00 Євро в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 2 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.

Як посилається ОСОБА_1 у заяві кредитора, 29.09.2014, 28.10.2014, 17.04.2015 та 29.05.2015 ним на виконання грошових зобов`язань ТОВ «Піллар» перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно Кредитного договору №186-СВ від 06.04.2012 перераховано 1 524 000,00 Євро.

29.10.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «Піллар» був укладений Договір про виконання умов поруки №20141029/1, відповідно до якого ТОВ «Піллар» зобов`язувалось в строк до 06.04.2015 виплатити суму боргу в розмірі 264 000,00 Євро.

Додатковою угодою № 2 від 02.08.2018 сторони внесли зміни до Договору про виконання умов поруки №20141029/1, відповідно до яких ТОВ «Піллар» зобов`язався до 31.12.2019 виплатити ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 368 673,30 Євро.

Отже, звернувшись з даною заявою до суду, ОСОБА_1 наголосив на наявності перед ним заборгованості ТОВ «Піллар» у розмірі 552 796,62 дол. США (станом на 15.01.2021 еквівалентно 15 511 970,67 грн.) за виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ; у розмірі 1 368 673,30 Євро (станом на 15.01.2021 еквівалентно 46 519 563,06 грн.) за договором про виконання умов поруки від 29.10.2014 №20141029/1; у розмірі 7 845 737,20 грн. за договором від 19.06.2014 №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги.

Розглянувши вищенаведені грошові вимоги ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Терміни "пов`язані особи" та ознаки пов`язаності наведені в Податковому кодексі України - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п. 14.1.159 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься поняття контролю це вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання.

ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, і з рештою частки, якою володіє через ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 у розумінні частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Піллар».

З огляду на те, що ОСОБА_1 повністю здійснює контроль за господарською діяльністю ТОВ «Піллар», тобто безпосередньо впливає на прийняті даним товариством рішення щодо ведення господарської діяльності, обставини щодо укладення ТОВ «Піллар» кредитного договору від 29.07.2015 №03/1511-КЮ та договору від 19.06.2014 №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги підлягають оцінці з урахуванням визнання судом ОСОБА_1 заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Піллар».

Отже, після укладення ТОВ «Піллар» з ОСОБА_1 договору від 19.06.2014 №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги на суму до 10 000 000,00 грн. (станом на 05.01.2017 еквівалентно 374 638,95 дол. США), ТОВ «Піллар» укладено кредитний договір від 29.07.2015 №03/1511-КЮ для поповнення обігових коштів та ведення статутної діяльності на суму 450 000,00 доларів США станом на 17.01.2017. Тобто, в січні 2017 року збільшено розмір кредитного ліміту ТОВ «Піллар» до розміру, близького до передбаченої суми поворотної фінансової допомоги. При цьому, відповідні кошти фінансової допомоги підлягали поверненню ТОВ «Піллар» на користь ОСОБА_1 до 31.12.2018.

Одночасно, ОСОБА_1 також заявляє про списання з його депозитного рахунку грошових коштів у сумі 552 796,62 дол. США у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ.

За загальним правилом, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора (стаття 511 ЦК України).

Відповідно до пункту 3.9 кредитного договору від 29.07.2015 №03/1511-КЮ виконання позичальником своїх зобов`язань за договором забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені за договорами банківського вкладу, що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Утім, матеріали справи не містять доказів укладення відповідного правочину між АТ «Перший інвестиційний банк», ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що за положеннями статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Викладення в пункті кредитного договору умови щодо наявності забезпечення зобов`язання заставою іншої особи, ураховуючи що така особа не є стороною кредитного договору, не може свідчити про укладення відповідного правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у письмовій формі.

З огляду на відсутність доказів вчинення письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 , відповідні твердження ОСОБА_1 щодо набуття ним статусу кредитора після виконання ним, як заставодавцем, свого обов`язку є безпідставними.

Приписами статті 216 ЦК України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Крім того, ОСОБА_1 у своїй заяві кредитора стверджує, що за договором від 19.06.2014 №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги ним надано ТОВ «Піллар» за період з 14.01.2015 по 20.11.2018 фінансову допомогу на загальну суму 9 793 612,51 грн.

Натомість, фактично до матеріалів заяви ОСОБА_1 долучено докази надання фінансової допомоги лише в розмірі 2 610 500,00 грн., що свідчить про недостовірність викладених даних та штучне збільшення боргових зобов`язань ТОВ «Піллар».

Одночасно, кредитор ОСОБА_1 також посилається на виконання замість ТОВ «Піллар» кредитних зобов`язань на загальну суму 1 368 673,30 Євро за Кредитним договором №186-СВ від 06.04.2014 на підставі Договорів поруки №06.1-20/272 від 12.09.2014, №06.1-20/272.1 від 30.09.2014 та №06.01-20/273 від 30.09.2014.

Разом із цим, жодних доказів безпосереднього здійснення сплати грошових коштів у сумі 1 368 673,30 Євро за Кредитним договором №186-СВ від 06.04.2014 ОСОБА_1 до матеріалів заяви кредитора не долучено.

Також відсутні докази взагалі розміру заборгованості ТОВ «Піллар» за Кредитним договором №186-СВ від 06.04.2014 та звернення Банку до ОСОБА_1 , як поручителя, з вимогами щодо сплати боргу.

Тобто, виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договорами поруки №06.1-20/272 від 12.09.2014, №06.1-20/272.1 від 30.09.2014 та №06.01-20/273 від 30.09.2014 жодним чином не підтверджені.

Проте, в силу вимог частини 2 статті 556 ЦК України усі права кредитора в зобов`язанні, забезпеченим порукою, переходять до поручителя в разі виконання ним такого зобов`язання.

Отже, відсутність доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань на загальну суму 1 368 673,30 Євро за Кредитним договором №186-СВ від 06.04.2014 свідчить про відсутність правових підстав для переходу до ОСОБА_1 прав кредитора на відповідну суму.

Більш того, за додатковою угодою № 2 від 02.08.2018, за підписом від ТОВ «Піллар» виконавчого директора ОСОБА_5 , сторони внесли зміни до Договору про виконання умов поруки №20141029/1, відповідно до яких ТОВ «Піллар» зобов`язався до 31.12.2019 виплатити ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 368 673,30 Євро.

Однак, відповідно до підпунктів 8.5.12.15, 8.5.12.16, 8.5.12.17 Статуту у редакції від 03.04.2018, Виконавчий директор укладає від імені товариства правочини щодо одержання кредитів, надання і отримання позик товариством, надає за рахунок майна або майнових прав товариства гарантії або поруку перед третіми особами; передає будь-яке майно або майнові права товариства в заставу, іпотеку чи інше обтяження; передає від імені товариства будь-яке майно товариства в оренду, лізинг, позичку або управління третім особам.

Згідно з положеннями підпункту 8.5.13 Статуту вищевказані повноваження Виконавчого директора здійснюються виключно за наявності письмового розпорядження (погодження) одного з учасників товариства, що володіє не менше 50% частки у статутному капіталі товариства, і підписано учасником власноручно.

Отже, усупереч положенням статуту ТОВ «Піллар», за наявності вирішального впливу ОСОБА_1 на господарську діяльність ТОВ «Піллар», останнє безпідставно прийняло зобов`язання до 31.12.2019 виплатити ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 368 673,30 Євро, яка не підтверджена первинним документами.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

В силу положень статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 69 877 271,00грн.

Щодо кредиторських вимог Хардесті Лімітед

Хардесті Лімітед подано 15.01.2021 згідно поштового штемпелю заяву про визнання кредитором боржника на суму 508 282 551,00грн.

Відповідно до заяви кредитора, 19.11.2004 між Hardesty Limited та Закритим акціонерним товариством «Піллар» (правонаступником якого є ТОВ «Піллар»), як позичальником, укладений Кредитний договір № 11/CD, відповідно до якого Кредитор строком на 5 років з дати отримання першого траншу, з відсотковою ставкою 7% річних, надає позичальнику кредит для поповнення обігових коштів у розмірі 10 000 000,00 дол. США у вигляді щомісячних траншів, відповідно до заявок позичальника.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Кредитного договору позичальник сплачує відсотки по річній ставці визначеній кредитором 7 (сім) % річних для відсоткового періоду за 1 місяць. позичальник сплачує відсотки за фактичний час користування кредитом (траншем/частинами). Відсотки нараховуються з дати надходження кредиту/частини на банківський рахунок позичальника, включаючи цю дату, до дати повного погашення кредиту. При цьому враховується фактична кількість календарних днів користування кредитом.

На підтвердження укладення Кредитного договору Національним банком України видано реєстраційне свідоцтво № 3809.

26.11.2007 між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої внесено зміни до «Розділу І. Предмет Договору» згідно з якими Кредитор, строком на 6 років з дати отримання першого траншу, з відсотковою ставкою 7% річних, надає позичальнику кредит для поповнення обігових коштів у розмірі 15 000 000,00 доларів США у вигляді траншів, відповідно до заявок позичальника.

25.10.2010 між Кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду №8 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої частину 2 пункту 1.1. Розділу І «Предмет Договору» викладено у наступній редакції «Кредит надається строком на 7 (сім) років з дати отримання першого траншу з відсотковою ставкою визначеною як: 4,5 відсотків річних, відповідно до положень Розділу III «Відсотки та відсотковий період».

Пункт 3.1. Розділу III «Відсотки та відсотковий період» викладено у наступній редакції «За користуванням Кредитом Позичальник щомісячно сплачує на користь кредитора відсотки від використовуваного ним розміру Кредиту (його частини) по ставці у 4,5 % річних».

Пункт 10.1. Розділу VIII «Набрання чинності та строк дії Договору» викладено у наступній редакції «Договір набирає чинності з дати його реєстрації відповідно до нормативних актів Національного Банку України, і діє до 30 січня 2012 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором».

27.01.2015 між кредитором та позичальником укладено Додаткову угоду № 12 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004, відповідно до якої пункт 10.1. Розділу VIII «Набрання чинності та строк дії Договору» викладено у наступній редакції «Договір набирає чинності з дати його реєстрації у Національному Банку України, і діє до 30 квітня 2017 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором».

Як зазначив кредитор у своїй заяві, на підставі Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 ним надано боржнику кредит на загальну суму 13 219 410,00 доларів США, з яких останній повернув лише 6 109 434,73 доларів США, у зв`язку з чим залишок боргу за кредитом становить 7 109 975,35 доларів США. На підтвердження даної заборгованості надано довідку ПАТ «ПУМБ» № КНО-67.4.1/30 від 05.02.2015.

Крім того, за користування кредитними коштами нараховані відсотки у розмірі 5 644 940,82 доларів США, з яких боржником сплачено 3 697 850,03 доларів США, тобто борг за відсотками становить 1 947 090,79 доларів США.

Наведені суми боргу погоджені в підписаному сторонами акті звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020, а також «Даними про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитом та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентом» станом на 01.02.2020.

01.12.2008 між Hardesty Limited, як заставодержателем, та Закритим акціонерним товариством «Піллар» (правонаступником якого є ТОВ «Піллар»), як заставодавцем, укладено договір застави майна та виробничого обладнання № 011208/1 для забезпечення сплати заставодавцем заставодержателю усього існуючого та майбутнього боргу, який виник або виникне на. підставі укладеного між ними Кредитного договору, а також враховуючи вже укладений Кредитний договір № 11/CD від 19.11.2004.

Відповідно до умов вказаного Договору застави, заставодавець передає заставодержателю в заставу належне заставодавцю майно та майнові права згідно переліку наведеного в Додатку № 1 до Договору. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, З, вартість якого становить 14 018 368,25 дол. США.

02.04.2018 між Заставодержателем та Заставодавцем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору застави № 011208/1 від 01.12.2008, відповідно до якої пункт 1.1 Розділу 1 «Предмет договору та вартість застави» викладено в наступній редакції: « 1.1 За цим Договором заставодавець передає заставодержателю в заставу майно та майнові права згідно переліку, наведеного в додатку №1-Г до Договору».

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями Додаткової угоди № 12 від 27.01.2015 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 договір набирає чинності з дати його реєстрації у Національному Банку України, і діє до 30 квітня 2017 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником всіх його платіжних зобов`язань за Договором.

Проте, матеріали справи не містять доказів здійснення реєстрації Додаткової угоди № 12 від 27.01.2015 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 у Національному Банку України, у зв`язку з чим остання не набрала чинності.

У той же час, строк повернення кредиту, у відповідності до п.1.1. Кредитного договору, становить 7 років з дати отримання першого траншу.

Із наданого Hardesty Limited розрахунку заборгованості слідує, що перший транш за договором на користь ЗАТ «Піллар» здійснено 07.12.2004, у зв`язку з чим строк повернення кредиту у повному обсязі становив до 07.12.2011, а строк дії договору закінчився 30.04.2017.

Отже, підписанням ТОВ «Піллар» акту звірки взаємних розрахунків станом на 18.12.2020 свідчить про прийняття боржником зобов`язань, строк позовної давності по яким закінчився, що додатково свідчить про недобросовісність дій заінтересованої особи боржника ОСОБА_1 .

У відповідному аспекті суд наголошує, що ОСОБА_1 з 13.12.2018 був призначений на посаду директора Hardesty Limited, будучи при цьому учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, і з рештою частки, якою володіє через Піллар Груп Б.В.

Таким чином, вчинення дій по підписанню акту звірки взаємних розрахунків після спливу строку позовної давності по відповідним зобов`язанням свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_1 , як заінтересованої особи боржника, зважаючи що ОСОБА_1 одночасно представляє особу кредитора по такому зобов`язанню.

Окремо суд також зауважує, що за частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом із цим, пунктом 1 Додаткової угоди №10 від 11.04.2012 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 передбачено, що позичальник має право здійснювати сплату відсотків та повернення кредиту або його частин Кредитору тільки за умови виконання вимог встановлених у пункті 2.3. Договору №186- CB/SUBORD від 11.04.2012 про підпорядкування Підпорядкованих прав вимог, укладених між Публічним акціонерним товариством «УніКредит Банк», кредитором та позичальником.

Отже, право боржника щодо погашення заборгованості за кредитом обмежене умовами Договору №186- CB/SUBORD від 11.04.2012, копія якого до матеріалів заяви не долучена. Відтак, суд позбавлений можливості встановити дійсні умови щодо порядку та строків повернення кредиту та сплати відсотків за Кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004.

Крім того, відповідно до Додаткової угоди №12 від 27.01.2015 до Кредитного договору № 11/CD від 19.11.2004 вирішено змінити уповноважений банк з ПАТ «ПУМБ» на ПАТ «Перший інвестиційний банк».

У той же час, кредитор на підтвердження розміру заборгованості за Кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004 надавав Довідку від ПАТ «Перший Український міжнародний банк» від 05.02.2015 №КНО-67.4.1/30, яка підтверджує, що станом на дату видачі Довідки відповідно до Кредитного договору Hardesty Limited на користь боржника сплачено 13 219 410,00 доларів США, а боржником сплачено на користь Hardesty Limited за основною сумою боргу 6 109 434,65 доларів США, за процентами 3 697 850,03 доларів США.

Таким чином, дана довідка від 05.02.2015 №КНО-67.4.1/30 не може доказом наявності заборгованості боржника станом на 15.01.2021 - день подання даної заяви кредитора.

Також, як на доказ наявності заборгованості за Кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004 та її розміру, кредитор надав копію звітного файлу 4РХ «Дані про стан заборгованості, розрахунки та планові операції за кредитами та іншими зобов`язаннями за договором із нерезидентами» станом на 01.02.2020.

Разом із цим, зазначені дані не можуть бути належним доказом на підтвердження заборгованості за кредитним договором.

Факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час і здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку у господарських операціях. Первинний бухгалтерський документ повинен бути складений безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто всі реквізити повинні бути внесені і заповнені безпосередньо в момент видачі кредитних коштів.

Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку (п. 42 Постанови Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75 "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України").

Пунктом 44 Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75 визначено, що первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами (пункти 46, 47 Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75)

Суд зауважує, що жодних первинних документів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «Піллар» за Кредитним договором № 11/CD від 19.11.2004 Hardesty Limited до заяви кредитора не долучено.

На підставі наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання Хардесті Лімітед кредитором боржника на суму 508 282 551,00грн.

Щодо вимог Бі.Ес.Бі.Кооператіве Ю.Ей

Бі.Ес.Бі. ОСОБА_6 .Ей надало заяву про визнання кредитором боржника на суму 75 974 660,06грн. 15.01.2021, згідно поштового штемпелю.

30.04.2014 між GLOBAL SUN LIMITED (Глобал Сан Лімітед), як цедентом, BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.), як цесіонарієм, ТОВ «Піллар», як боржником, укладено Угоду про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014, відповідно до п. 2.1 якої цедент передає, а цесіонарій приймає на умовах даної Угоди всі належні цеденту майнові права за борговими зобов`язаннями, що виникли в боржника перед цедентом відповідно до угод та інвойсів до них.

За змістом пункту 2.1. Угоди цедент передає, а Цесіонарій приймає на умовах цієї Угоди усі майнові права, що належать цеденту, за борговими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «Піллар» перед цедентом відповідно до угод, інвойсів до них, які перелічені у додатку 1 до цієї Угоди. З моменту підписання цієї Угоди кредитором ТОВ «Піллар» стає цесіонарій.

Згідно пункту 3 вищевказаної Угоди, така передача прав відбулася в якості часткового погашення заборгованості GLOBAL SUN LIMITED (Глобал Сан Лімітед) перед BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) на суму 148 263,79 євро та 735,19 доларів США, згідно Додатку 1 до Угоди (специфікації дебіторської заборгованості Глобал Сан).

У свою чергу, ТОВ «Піллар», у відповідності до п. 2.3 даної Угоди, надало свою згоду на взаємодію з цесіонарієм стосовно передачі договірних зобов`язань цедента за дебіторською заборгованістю.

03.04.2018 між BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) та ТОВ «Піллар» укладено Договір про порядок врегулювання боргових правовідносин, що виникли у відповідності до Угоди про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014.

Пунктом 1 даного Договору врегульовано порядок сплати вказаного боргу, а саме: оплата боржником заборгованості здійснюється на підставі виставлених кредитором інвойсів протягом п`яти календарних днів з дати їх виставлення.

Згідно комерційних інвойсів від 01.08.2018 кредитор вимагав у боржника виконати грошові зобов`язання зі сплати на користь BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) суми 148 263,79 євро та 735,19 доларів США.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

У той же час, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Разом із цим, ураховуючи, що укладення Угоди про переуступку прав по контрактам здійснено 30.04.2014, а Договір про порядок врегулювання боргових правовідносин, що виникли у відповідності до Угоди про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014, укладено 03.04.2018, суд вважає відповідні дії здійсненими на шкоду ТОВ «Піллар».

Договір про порядок врегулювання боргових правовідносин, що виникли у відповідності до Угоди про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014, підписаний від ТОВ «Піллар» виконавчим директором ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, і з рештою частки, якою володіє через Піллар Груп Б.В.

Одночасно, директором Бі.Ес.Бі.Кооператіве Ю.Ей також виступав ОСОБА_1 на час укладення договору про порядок врегулювання боргових правовідносин, що виникли у відповідності до Угоди про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014, укладено 03.04.2018.

Відповідними діями щодо укладення Договору від 03.04.2018 про порядок врегулювання боргових правовідносин, що виникли у відповідності до Угоди про переуступку прав по контрактам від 30.04.2014, ТОВ «Піллар» прийняло на себе зобов`язання з виплати 148 263,79 євро та 735,19 доларів США, позовна давність по яким мала бути припинена на той час. Тобто, ураховуючи що ОСОБА_1 представляв одночасно Бі.Ес.Бі.Кооператіве Ю.Ей, як директор, та був власником ТОВ «Піллар», прийняття останнім на себе зобов`язань, по яким сплинув строк позовної давності, вважається судом діями, спрямованими на завдання шкоди ТОВ «Піллар».

У той же час, первинних документів на підтвердження наявності заборгованості в розмірі 148 263,79 євро та 735,19 доларів США, а саме документів згідно Додатку 1 до Угоди (специфікації дебіторської заборгованості Глобал Сан), до матеріалів заяви не долучено.

Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Відповідно до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (ст. 11 ЦК), як елементу зобов`язального правовідношення (ст. 502 ЦК) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами.

Проте, жодних документів, які підтверджують дійсність вимог Глобал Сан Лімітед до ТОВ «Піллар» матеріали заяви не містять.

Також, у заяві про визнання грошових вимог Бі.Ес.Бі. ОСОБА_6 .Ей послалося на те, що 15.10.2015 між BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.), як замовником, та ТОВ «Піллар», як виконавцем, укладено Контракт про надання послуг з переробки сировини іноземного замовника № 15102015/1, відповідно до п. 1.1 якого замовник зобов`язується поставляти Виконавцю Давальницьку сировину, а Виконавець зобов`язується переробляти Давальницьку Сировину (надалі - «ДС») і виготовляти із неї Готову продукцію (надалі - «ГП»), а Замовник зобов`язується приймати ГП та проводити із Виконавцем відповідні розрахунки за її виготовлення» (копія додається).

Вказаний Контракт, згідно п. 10.1, був укладений на термін по 31.12.2016 включно. Проте Додатковою угодою № 2 від 19.11.2016 дія Контракту була продовжена до 31.12.2017, Додатковою угодою № 4 від 19.06.2017 - до 31.12.2018, а Додатковою угодою № 11 від 20.04.2018 - до 31.12.2020 відповідно.

Відповідно до п. 2.1 Контракту давальницька сировина за даним Контрактом поставляється Замовником Виконавцю окремими партіями на умовах СІР (м. Київ, Україна), у відповідності до тлумачення термінів Інкотермс-2010, або на умовах, що визначаються Замовником та Виконавцем у відповідних додатках до Контракту.

Згідно п. 2.3 Контракту умовами поставки ГП є FCA (м. Київ, Україна), у відповідності до тлумачення термінів Інкотермс-2010, або на умовах, що визначаються Замовником та Виконавцем у відповідних додатках до Контракту.

При цьому, відповідно до п. 2.3.5 Контракту, Виконавець зобов`язується поставити ГП в кількості та на умовах, що визначаються Сторонами у додатках до Контракту, протягом 365 календарних днів з моменту митного оформлення Виконавцем відповідної імпортної вантажної митної декларації на ввезену ДС із якої було виготовлено таку ГП, але у будь-якому випадку не пізніше строку переробки ДС, встановленому митними органами у дозволі на ввезення відповідної ДС.

Згідно п. 2.4 Контракту приймання-передача ГП виконаних робіт (наданих послуг) здійснюється Сторонами у відповідності до умов Контракту та оформлюється відповідними Актами прийому-передачі.

Пункти 2.8-2.9 Контракту допускають оплату Робіт/послуг Замовником Виконавцю як шляхом перерахування на його поточний банківський рахунок вартості Робіт протягом 30 днів після приймання-передачі таких виконаних Робіт/послуг, так і шляхом їх попередньої оплати.

Пункт 5 Додаткової угоди № 1 до Контракту від 01.02.2016 передбачає, що оплата Робіт/послуг здійснюється Замовником Виконавцю шляхом перерахування 100% передплати на поточні банківські рахунки вартості відповідного виду робіт.

Крім того, згідно п. 5.6 Контракту, у випадку, якщо Виконавець не забезпечить вихід Пластин з одного кілограму Зливків, що визначений згідно даного Контракту, він зобов`язаний відшкодувати Замовнику заставну вартість перевитраченої Продукції (Зливків) або передати йому кількість Пластин, що не вистачає, виготовлену згідно замовлення із власного матеріалу і з ідентичними їх характеристиками.

Як зазначив кредитор, на виконання умов Контракту № 15102015/1 замовником передавалася виконавцю ДС, що підтверджується, зокрема, додатками до Контракту № 15102015/1 (технологічними картами (схемами)) № 15 від 31.03.2017, № 16 від 31.03.2017, № 17 від 11.12.2017, № 18 від 11.12.2017; № 19 від 15.01.2018; № 20 від 02.02.2018; висновками експерта ТПП України № 715 від 10.05.2017, № 2235 від 21.12.2017, № 59 від 17.01.2018, № 289 від 22.02.2018; заявою про надання дозволу на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України від 26.06.2017.

Надалі ТОВ «Піллар» частково здійснювалася поставка ГП, що підтверджується, зокрема, актами приймання-передачі № 140 від 02.01.2018, № 141 від 02.01.2018, № 143 від 10.01.2018, № 144 від 18.01.2018, № 145 від 22.01.2018, № 146 від 22.01.2018, № 150 від 09.02.2018.

Бі.Ес.Бі.Кооператіве Ю.Ей посилався також на те, що Головним управлінням ДФС України у м. Києві було проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ «Піллар», згідно Акту якої станом на 31.03.2018 зафіксовано заборгованість ТОВ «Піллар» перед BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) за попередньою оплатою за Контрактом (Договором) № 15102015/1 від 15.10.2015 у розмірі 1 180 000,41 доларів США.

Крім того, частина ДС на суму 47 724,85 доларів США, станом на 31.03.2018, не була перероблена на ГП, тож через закінчення строків переробки, передбачених ст. 151 Митного кодексу України, ТОВ «Піллар» викупив таку ДС.

03.04.2018 BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) та ТОВ «Піллар» укладено Додаткову угоду № 12 до Контракту № 15102015/1 від 15.10.2015 про надання послуг з переробки сировини іноземного замовника, відповідно до якої у зв`язку із зменшенням обсягу замовлень і неможливістю через фінансові складнощі повернути ТОВ «Піллар» отриману на 01.04.2018 попередню оплату в сумі 1 180 000,41 доларів США, Сторони домовилися про встановлення наступних термінів постачання ГП за отриманою попередньою оплатою: до 30.06.2018 на суму 250 000,00 доларів США; до 30.09.2018 на суму 250 000,00 доларів США; до 31.12.2018 на суму 300 000,00 доларів США; до 31.03.2019 на суму 380 000,41 доларів США.

Також, враховуючи п. 5.6 Контракту № 15102015/1, у вказаній вище Додатковій угоді № 12 Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. та ТОВ «Піллар» погоджено зобов`язання останнього сплатити заборгованість за викуп ним ДС на суму 47 724,85 доларів США у термін до 31.12.2018.

Крім того, в подальшому ТОВ «Піллар» здійснив викуп поставленої Замовником та непереробленої ДС на суму 67 171,37 доларів США, що підтверджується митною декларацією № 725, у зв`язку з чим BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) направлено до ТОВ «Піллар» комерційний інвойс № 20180033 від 22.06.2018, яким вимагалося сплатити заборгованість за викуп ТОВ «Піллар» непереробленої ДС на суму 67 171,37 доларів США протягом 60 днів після виставлення даного рахунку.

У період з 03.04.2018 по 09.08.2018 ТОВ «Піллар» поставляв BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) ГП, про що свідчать, зокрема, комерційні інвойси (рахунки) №№ 14-18 від 02.04.2018,15-18 від 03.04.2018, 16-18 від 03.04.2018, 17-18 від 10.04.2018, 18-18 від 23.04.2018, 19-18 від 16.05.2018, 20- 18 від 21.05.2018, 21-18 від 23.05.2018, 23-18 від 08.06.2018, 24-18 від 08.06.2018, 25-18 від 08.06.2018, 26-18 від 08.06.2018, 27-18 від 18.06.2018, 28-18 від 20.06.2018, 29-18 від 21.06.2018, 30-18 від 22.06.2018, 31-18 від 22.06.2018, 36-18 від 08.08.2018; відповідні вантажні митні декларації; акти приймання-передачі виконаних робіт № 158 від 16.05.2018, №№ 164-165 від 08.06.2018, № 178 від 08.08.2018.

У свою чергу, BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) у період з 06.04.2018 по 30.10.2018 здійснювало попередню оплату подальшого виконання робіт/послуг за Контрактом № 15102015/1 на загальну суму 495 881,97 доларів США, що підтверджується проформами інвойсами № 12-2018 від 06.04.2018, № 14-2018 від 20.04.2018, № 15- 2018 від 25.04.2018, №16-2018 від 07.05.2018, № 17-2018 від 14.05.2018, № 18-2018 від 17.05.2018, № 20-2018 від 25.05.2018, № 21-2018 від 29.05.2018, № 25-2018 від 18.06.2018, № 26-2018 від 19.06.2018, № 27-2018 від 20.06.2018, № 30-2018 від 26.06.2018, № 32-2018 від 10.07.2018, № 33-2018 від 27.09.2018, № 34-2018 від 30.10.2018; платіжними документами за період від 06.04.2018 по 30.10.2018.

Також BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) здійснив ТОВ «Піллар» поставку ДС для подальшої її переробки на суму 121 920,60 доларів США та 59 669,30 євро, що підтверджується заявою про надання дозволу на розміщення товарів у митний режим переробки на митній території України від 23.05.2018, рахунками проформами від 31.07.2018 №№ 20180056, 20180057, 20180058 (для належного митного оформлення); митними деклараціями №№ 734 та 744.

Як зазначив Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей., станом на дату подачі заяви кредитора поставки ГП від ТОВ «Піллар» до Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. в рамках Контракту № 15102015/1 та відшкодування останньому вартості непереробленої ДС більше не здійснювалися, а сума попередньої оплати не поверталася.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що з умов Контракту слідує, що фактична передача готової продукції Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. (власнику) здійснюється тільки після оплати ним робіт/послуг, які були здійснені для її виготовлення ТОВ «Піллар», що здійснюється після підписання Акту приймання-передачі робіт/послуг окремо з кожною стороною Контракту, який оформлюється на підставі додаткової угоди про використання конкретної партії давальницької сировини.

У той же час, викуп давальницької сировини у Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. ТОВ «Піллар» Контрактом не передбачений.

Таким чином, твердження Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. про наявність заборгованості ТОВ «Піллар» за не здійснення викупу давальницької сировини не відповідає умовам Контракту, оскільки останнім не передбачено порядку та строків такого викупу.

Крім того, як вбачається з матеріалів заяви, в період з 02.04.2018 до 01.09.2018 ТОВ «Піллар» поставлено Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. готової продукції виробленої з давальницької сировини Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. на загальну суму 1 455 649,25 доларів США, з якої вартість робіт, що підлягає оплаті становить 416 140,52 доларів США.

Так, у заяві про визнання кредиторських вимог міститься вантажна митна декларація (надалі - ВМД) №001444 від 03.04.2018 на суму 9 145,26 доларів США з інвойсом на оплату робіт 2 499,04 доларів США; ВМД №001479 від 04.04.2018 на суму 28 768,34 доларів США з інвойсами на оплату робіт 10 107,50 доларів США і 3 521,37 доларів США; ВМД №001580 від 11.04.2018 на суму 36 876,85 доларів США с інвойсом на оплату робіт 15 162,44 доларів США;

ВМД №001860 від 24.04.2018 на суму 5 551,04 доларів США с інвойсом на оплату робіт 2 305,87 доларів США; ВМД №002248 від 17.05.2018 на суму 42 356,59 доларів США с інвойсом на оплату робіт 18 681,21 доларів США та Актом виконаних робіт №158; ВМД 002394 від 24.05.2018 на суму 48 680,70 доларів США з інвойсом на оплату робіт 25 018,38 доларів США;

ВМД №002395 від 24.05.2018 на суму 318 593,75 доларів США з інвойсом на оплату робіт 127 223,74 доларів США; ВМД №002713 від 08.06.2018 на суму 333 398,29 доларів США з інвойсами на оплату робіт 20 803,85 доларів США, 2 955,72 доларів США, 7 202,06 доларів США, 10 291,01 доларів США та Актами виконаних робіт №164, №165; ВМД №002873 від 19.06.2018 на суму 155 833,67 доларів США з інвойсом на оплату робіт 62 230,67 доларів США; ВМД №002925 від 21.06.2018 на суму 382 318,10 доларів США з інвойсом на оплату робіт 81 033,65 доларів США; ВМД №002952 від 22.06.2018 на суму 25 977,92 доларів США з інвойсом на оплату робіт 12 894,00 доларів США; ВМД №002992 від 25.06.2018 на суму 57 028,02 доларів США з інвойсами на оплату робіт 1 119,89 доларів США та 3 882,57 доларів США; ВМД №003794 від 09.08.2018 на суму 11 120,72 доларів США з інвойсом на оплату робіт 9 207,55 доларів США.

У той же час, за період з 02.01.2018 по 02.04.2018 ТОВ «Піллар» виконано робіт з переробки давальницької сировини Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. на загальну суму 130 428,47 доларів США, що підтверджується актами виконаних робіт до Контракту: №140 від 02.01.2018 на суму 7 888,03 доларів США; №141 від 02.01.2018 на суму 7 888,03 доларів США; №143 від 10.01.2018 на суму 42 125,76 доларів США; №144 від 18.01.2018 на суму 3 557,58 доларів США; №145 від 22.01.2018 на суму 31 221,90 доларів США; №146 від 22.01.2018 на суму 22 580,40 доларів США; №150 від 09.02.2018 на суму 15 158,79 доларів США.

Отже, виходячи із доданих до заяви Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. матеріалів, загальна вартість робіт з переробки давальницької сировини Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. за період з 02.01.2018 по 01.09.2018 становить 546 568,99 доларів США.

Натомість за виконані роботи відповідно до Контракту та наданих доказів Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. сплачено 552 337,98 доларів США. При цьому заборгованість ТОВ «Піллар» за цим Контрактом становить 5 768,99 доларів США.

Натомість надані до суду документи свідчать про те, що ТОВ «Піллар» відповідно до контракту №161025 від 25.10.2016 поставлено (відвантажено) Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. товарів на суму 90 157,72 доларів США, зокрема: ВМД №003044 від 27.06.2018 на суму 46 831,18 доларів США; ВМД №003228 від 09.07.2018 на суму 14 673,15 доларів СІЛА; ВМД №003557 від 25.07.2018 на суму 28 653,39 доларів США.

Таким чином, різниця між дебіторською і кредиторською заборгованістю ТОВ «Піллар» перед Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. за Контрактом №15102015/1 від 15.10.2015, урахуванням розрахунків за контрактом №161025 від 25.10.2016, становить 84 388,73 доларів США на користь дебіторської заборгованості.

Отже, Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. не доведено належними та допустимими доказами заборгованість ТОВ «Піллар» за Контрактом про надання послуг з переробки сировини іноземного замовника від 15.10.2015 № 15102015/1.

Крім того, у заяві кредитора Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. зазначило, що 04.08.2017 між Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей., як лізингодавцем, та ТОВ «Піллар», як лізингоодержувачем, укладено Договір лізингу обладнання № 170804, відповідно до п. 1.1 якого Лізингодавець передає Лізингоодержувачу, а Лізингоодержувач отримує від Лізингодавця в платне користування на умовах лізингу майно, вказане в Додатку № 1 та № 2 до даного Договору.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору загальна вартість обладнання, що передається в лізинг, становить 519 568,08 євро.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що обладнання передається Лізингоодержувачу в лізинг за цільовим призначенням, а саме для різання заготовок кремнію на пластини сталевим дротом з нанесеним діамантовим шаром та подальшого контролю якості.

Пунктами 3.1., 3.2 Договору встановлено, що строк лізингу 3 місяці з моменту передачі обладнання в лізинг. Строк лізингу буде продовжено автоматично, якщо за 15 днів до закінчення дії даного Договору. Таке автоматичне продовження дії Договору може відбутися багато разів, але за умови, що загальний строк дії Договору не буде перевищувати 3 років починаючи з дати його укладання.

При цьому вищезгадане майно (обладнання), згідно п. 4.1 Договору, передавалося Лізингодавцем у лізинг на умовах сплати Лізингоодержувачем плати за користування таким майном (обладнанням) шляхом перерахування лізингових платежів у розмірі 14 432,95 євро щомісячно.

Пунктами 5.1., 5.2. Договору передбачено, що майно, яке передається в лізинг, повинно бути передано Лізингодавцем та прийняте Лізингоодержувачем протягом одного місяця з моменту підписання даного Договору. Передача майна в лізинг здійснюється відповідними фахівцями Сторін за «Актом приймання-передавання обладнання в лізинг», який є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 7.2. Договору Лізингодавець зобов`язаний передати Лізингоодержувачу майно в орендне користування протягом одного місяця з дня підписання даного Договору.

За умовами пункту 10.1 Договору, у випадку прострочення по оплаті лізингових платежів Лізингоодержувач несе відповідальність у формі пені в розмірі 0,05% від суми боргу за кожен день прострочення.

Пунктом 16.2. встановлено, що термін дії Договору зумовлений строком лізингу. Договір втрачає свою силу після виконання Сторонами своїх зобов`язань по ньому.

02.04.2018 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору лізингу обладнання № 170804, якою оновлено строки оплати лізингових платежів: за січень-березень 2018 року - до 31.05.2018; за квітень-червень 2018 року - до 30.06.2018.

Крім того, згідно п. 1 вказаної Додаткової угоди, у разі несплати вказаних платежів в строк до 30.06.2018, Лізингоодержувач зобов`язався достроково повернути майно на умовах, передбачених Договором, або відшкодувати вартість обладнання, зазначену в п. 1.2 Договору.

На підставі вищевикладеного, Лізингодавцем надавалися Лізингоодержувачу комерційні інвойси (вимоги) за наявною заборгованістю № 20180018 від 28.02.2018 на суму 14 432,95 євро (за лютий 2018 року); №20180021 від 30.03.2018 на суму 14 432,95 євро (за березень 2018 року); № 20180028 від 30.04.2018 на суму 14 432,95 євро (за квітень 2018 року); № 20180029 від 31.05.2018 на суму 14 432,95 євро (за травень 2018 року); № 20180036 від 30.06.2018 на суму 14 432,95 євро (за червень 2018 року).

Крім того, ТОВ «Піллар» підписувало наступні Акти до Договору лізингу № 170804: № 5 від 02.05.2018 (за квітень 2018 року); № 6 від 31.05.2018 (за травень 2018 року); № 7 від 30.06.2018 (за червень 2018 року). Однак ТОВ «Піллар» здійснено платіж на суму 14 432,95 євро.

02.07.2018 між BSB Cooperatieve U.A. (Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей.) та ТОВ «Піллар» укладено Додаткову угоду № 2, якою змінено розмір, строки та порядок сплати лізингових платежів.

Пункт 4.2.2 Договору викладено у наступній редакції: «Оплата лізингових платежів проводиться Лізингоодержувачем щоквартально до 5-го числа першого місяця відповідного кварталу на підставі рахунку Лізингодавця в розмірі 81 210,00 швейцарських франків».

На підставі вказаної Додаткової угоди № 2 Лізингодавцем надавалися Лізингоодержувачу комерційні інвойси (вимоги) за заборгованістю № 20183009 від 30.09.2018 на суму 81 210,00 швейцарських франків (за липень- вересень 2018 року); № 20183112 від 31.12.2018 на суму 81 210,00 швейцарських франків (за жовтень- грудень 2018 року).

У свою чергу, ТОВ «Піллар» підписував з відповідними сумами боргу Акти до Договору лізингу № 170804, а саме № 8 від 30.09.2018 (за липень-вересень 2018 року); № 9 від 31.12.2018 (за жовтень-грудень 2018 року).

Крім того, Лізингодавець виставляв наступні комерційні інвойси (вимоги), які містять розрахунки пені за простроченою заборгованістю Лізингоодержувача: №20193112/1 від 31.12.2019 на суму 18 302,56 євро (пеня за періоди заборгованості 01.06.2018-31.12.2019 років та 01.07.2018 - 31.12.2019 років); № 20193112/2 від 31.12.2019 на суму 40 442,00 швейцарських франків (пеня за періоди заборгованості 06.07.2018 - 31.12.2019 років та 06.10.2018 - 31.12.2019 років).

ТОВ «Піллар», у зв`язку з цим, підписало акти № 10 від 31.12.2018 (пеня за періоди заборгованості 01.06.2018 - 31.12.2019 років та 01.07.2018-31.12.2019 років); № 11 від 31.12.2018 (пеня за періоди заборгованості 06.07.2018 - 31.12.2019 років та 06.10.2018 - 31.12.2019 років).

На підставі викладених обставин Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. стверджує про утворення за ТОВ «Піллар» заборгованості за лізинговими платежами в розмірі 603 353,39 євро (20 507 257,70 грн. еквівалент станом на 15.01.2021) та 202 862,58 швейцарських франків (6 384 592,55 грн. еквівалент станом на 15.01.2021).

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що факт передачі майна в оренду і початок строку оренди, підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду.

При цьому, пунктом 5.2 договору лізингу обладнання від 04.08.2017 № 170804 передача майна в лізинг здійснюється відповідними фахівцями Сторін за «Актом приймання-передавання обладнання в лізинг», який є невід`ємною частиною даного Договору.

Разом із цим, матеріали справи не містять підписаного сторонами акту приймання-передавання обладнання в лізинг.

Відповідно до пункту 4.2.2, 4.2.3 договору перший лізинговий платіж розміром 14 432,95 євро вноситься через 15 робочих днів з моменту передачі обладнання в лізинг, обумовленого в п. 3.1 цього договору. Наступні лізингові платежі вносяться щомісячно в розмірі 14 432,95 євро не пізніше 30 днів після попереднього платежу.

За відсутності акта приймання-передачі обладнання за договору лізингу обладнання від 04.08.2017 № 170804 не підтверджується факт настання строку для оплати лізингових платежів.

Одночасно, за вантажно-митною декларацією від 05.11.2018 №155212 на підставі контракту від 04.08.2017 №170804 (код документа 4313) за заявою ТОВ «Піллар» від 15.08.2017 (код документа 9604) компанією BSB Cooperatieve U.A., ввезено на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення «ІМ 31» в розібраному вигляді верстат різки алмазним дротом DW 288Р6-03 серійний №288Р6.300237 виробництва компанії Meyer Burger AG; вантажоотримувачем є ТОВ «Піллар»; вартість обладнання, що вказана в декларації, становить 447 555,00 євро.

Зазначена декларація містить перелік декларацій, які пов`язані з операціями, що проводилися з цим товаром протягом дії зазначеного митного режиму: №274338 від 18.08.2017; №292615 від 13.12.2017; №128641 від 28.03.2018; №142856 від 31.07.2018; №146500 від 31.08.2018; №150124 від 28.09.2018.

Проте, зазначена декларація не містить інформації про фінансові розрахунки між виробником товару компанією Meyer Burger AG і вантажовідправником товару компанією BSB Cooperatieve U.A. Інших доказів на підтвердження розрахунків між Meyer Burger AG та BSB Cooperatieve U.A. до суду не надано.

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» №723/97-ВР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин лізингу між ТОВ «Піллар» і компанією BSB Cooperatieve U.A., за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодерживачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За змістом приписів частини першої ст. 112 Митного кодексу України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом.

Натомість, доказів про завершення митного режиму тимчасового ввезення товару компанією BSB Cooperatieve U.A. за вантажно-митною декларацією від 05.11.2018 №155212 матеріали заяви не містять.

Крім того, 19.10.2018 на зазначене у Договорі лізингу обладнання від 04.08.2017 № 170804 накладено арешт постановою приватного виконавця Варавою Р.С. і передано на зберігання представникам ПАТ «Квазар» в межах процедур виконавчого провадження ВП №57438374.

Дане обладнання реалізовано на електронних торгах в межах процедур виконавчого провадження ВП №.02.2019 і передано переможцю торгів за актом про проведені електронні торги від 10.04.2019, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем на підставі протоколу №387429 про проведення електронних торгів від 11.02.2019 по лоту №329164.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 у справі №761/15797/19, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2020 та постановою Касаційного цивільного суду від 11.02.2021, визнано зазначені торги недійсними.

Отже, зазначене обладнання вибуло із володіння ТОВ «Піллар» поза його волею і з причин, що не були обумовлені його поведінкою.

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про відсутність правових підстав для визнання Бі.Ес.Бі. Кооператіве Ю.Ей. кредитором боржника на загальну суму 75 974 660,06грн.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Доказів наявності у боржника майна, що перебуває у заставі (іпотеці), суду не подано.

Відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Заяви з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян до суду не надходили.

Станом на 18.08.2021 заяв від кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правові підстави заявлення кредиторами грошових вимог до боржника, господарський суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Крім того, у судовому засіданні розглянуто клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" арбітражного керуючого Гусара І.О. від 05.04.2021 №02-01/31-37 про припинення повноважень керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" Ришкова Олександра Олексійовича та покладення виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна та встановлено наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; за можливості проведення санації боржника розробити план санації боржника та подати його на розгляд зборам кредиторів; виконувати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Отже, серед іншого, необхідним є забезпечення проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартість.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Разом з тим, відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства повноваження керівника боржника та виконавчих органів його управління, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені в разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства.

Отже, взаємодія між розпорядником майна та керівником боржника в частині виконання заходів, передбачених ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, є необхідною.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію, виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Виявлення ознак неправомірних дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства здійснюється у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 із змінами та доповненнями, внесеними згідно Наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 №1361 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно Методичних рекомендацій, основними джерелами інформації для проведення аналізу є: установчі документи підприємства (засновницький договір, статут), а також довідка про включення до ЄДРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію, реєстр власників акцій (за наявності); баланс підприємства (форма №1, для суб`єктів малого підприємництва - форма №1-м); звіт про фінансові результати (форма №2, для суб`єктів малого підприємництва - форма №2-м); звіт про рух грошових коштів ( форма №3); звіт про власний капітал (форма №4); примітки до річної фінансової звітності (форма №5);звіт про наявність та рух основних фондів, амортизацію (знос) (форма №11-ОЗ); обстеження технологічних інновацій промислового підприємства (форма №1-інновація); звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма №1-Б); звіт з праці (форма №1-ПВ); звіт про стан умов праці, пільги та компенсації за роботу зі шкідливими умовами праці (форма №1-ПВ (умови праці)); звіт про використання робочого часу (форма №3-ПВ); звіт про виробництво промислової продукції (форма №1П-НПП).

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 02.09.2014 року № 879, зареєстрованим Міністерством юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 4 розділу І Положення проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Пунктом 6 розділу І Положення визначено, що суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов`язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов`язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об`єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов`язання (непередбачені активи та зобов`язання) підприємства (застави, гарантії, зобов`язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Згідно з п. 2.1. розділу ІІ Положення до складу робочих інвентаризаційних комісій включаються представники апарату управління, бухгалтерської служби та досвідчені працівники підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

Крім того інвентаризації, серед іншого, підлягає дебіторська та кредиторська заборгованість боржника (п. 7 розділу ІІІ Положення).

Керівником Боржника не винесено розпорядчого документу (наказу) про проведення інвентаризації та не надано відповідних документів та інформації для її проведення.

Відтак, розпорядником майна у відповідності до ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства з власної ініціативи проведено інвентаризацію активів, які були виявлені.

А саме, активів, які перебувають на відповідальному зберіганні у ПАТ "КВАЗАР" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, б. 3, ) відповідно до постанов приватного виконавця Варнави Р.С. у ВП № 57438374 від 19.10.2018 року.

Листом вих. № 02-01/31-2 від 16.12.2020 року розпорядник майна ТОВ "Піллар" звернувся до керівника Боржника із запитом щодо надання копій документів необхідних для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Боржника та інвентаризації його активів.

У відповідь на зазначений запит, листом вих. №040121/1 від 04.01.2021 року, керівник Боржника повідомив розпорядника майна ТОВ "Піллар" про те, що у керівника Боржника відсутні будь-які первинні документи підприємства та інша бухгалтерська документація.

Розпорядник майна ТОВ "Піллар" листом № 02-01/31-29 від 19.01.2020 року повторно звернувся до керівника Боржника із запитом щодо надання документів, інформації та необхідності проведення інвентаризації. Повідомив останнього про те, що керівник підприємства, господарська діяльність якого не припинена, не позбавлені права замовити та отримати дублікат печатки підприємства, а також копії документів, статуту, фінансової та іншої звітності, які подавались підприємством до контролюючих органів за минулі періоди.

У відповідь на повторний запит листом від 02.02.2021 року за №020221/1 (отримано розпорядником майна 08.02.2021 року) керівником Боржника надано запитувані документи для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Піллар". В той же час вимога про винесення наказу про проведення інвентаризації активів ТОВ "Піллар" залишилась поза увагою.

Зазначені обставини свідчать про те, що керівником ТОВ "Піллар" вчиняються дії, направленні на ускладнення процедури розпорядження майном у справі №910/6210/20, а саме: не виконуються законні вимоги розпорядника майна, не надаються запитуванні документи, повідомляється неправдива інформація та створюються перешкоди для проведення інвентаризації майна ТОВ "Піллар" та аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Піллар".

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником боржника, ТОВ "Піллар", є Ришков Олександр Олексійович.

Відповідно до ч. 12 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства повноваження керівника боржника та виконавчих органів його управління, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені в разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства.

Частиною 2 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання керівником або органом управління боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження керівника або органу управління боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна.

Враховуючи зазначене, дослідивши обставини, викладені у вказаному клопотанні розпорядника майна, з метою безперешкодного виконання ним своїх обов`язків та повноважень, визначених Кодексом України з процедур банкрутства у процедурі розпорядження майном, суд задовольняє клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О. про припинення повноважень керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" Ришкова О.О. та покладає виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О.

Дослідивши заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" щодо Актів за результатом проведеної інвентаризації активів боржника та Звітів за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар", суд зазначає наступне.

У вказаних запереченнях, у прохальній частині, міститься клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар".

Так, зазначене клопотання боржника мотивується у тому числі тим, що розпорядником майна арбітражним керуючим Гусаром І.О. допущені порушення при складанні Актів за результатом проведеної інвентаризації активів ТОВ "Піллар" та Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 02.09.2014 року № 879, зареєстрованим Міністерством юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 4 розділу І Положення проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Пунктом 6 розділу І Положення визначено, що суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов`язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов`язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об`єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов`язання (непередбачені активи та зобов`язання) підприємства (застави, гарантії, зобов`язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Згідно з п. 2.1. розділу ІІ Положення до складу робочих інвентаризаційних комісій включаються представники апарату управління, бухгалтерської служби та досвідчені працівники підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

Крім того інвентаризації, серед іншого, підлягає дебіторська та кредиторська заборгованість боржника (п. 7 розділу ІІІ Положення).

Керівником Боржника вчасно не винесено розпорядчого документу (наказу) про проведення інвентаризації із включенням до складу інвентаризаційної комісії розпорядника майна та не надано відповідних документів та інформації для її проведення. Керівником Боржника не виконувались законні вимоги розпорядника майна.

Відтак, розпорядником майна у відповідності до ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства з власної ініціативи проведено інвентаризацію активів, які були виявлені, а саме: активів, які перебувають на відповідальному зберіганні у ПАТ "КВАЗАР" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, б. 3, ) відповідно до постанов приватного виконавця Варнави Р.С. у ВП № 57438374 від 19.10.2018 року.

Листом вих. № 02-01/31-2 від 16.12.2020 року розпорядник майна ТОВ "Піллар" звернувся до керівника Боржника із запитом щодо надання копій документів необхідних для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Боржника та інвентаризації його активів.

У відповідь на зазначений запит, листом вих. №040121/1 від 04.01.2021 року, керівник Боржника повідомив розпорядника майна ТОВ "Піллар" про те, що у керівника Боржника відсутні будь-які первинні документи підприємства та інша бухгалтерська документація.

Розпорядник майна ТОВ "Піллар" листом № 02-01/31-29 від 19.01.2020 року повторно звернувся до керівника Боржника із запитом щодо надання документів, інформації та необхідності проведення інвентаризації. Повідомив останнього про те, що керівник підприємства, господарська діяльність якого не припинена, не позбавлені права замовити та отримати дублікат печатки підприємства, а також копії документів, статуту, фінансової та іншої звітності, які подавались підприємством до контролюючих органів за минулі періоди.

У відповідь на повторний запит листом від 02.02.2021 року за №020221/1 (отримано розпорядником майна 08.02.2021 року) керівником Боржника надано запитувані документи для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Піллар". В той же час вимога про винесення наказу про проведення інвентаризації активів ТОВ "Піллар" залишилась поза увагою.

Наведені обставини свідчать про те, що керівником ТОВ "Піллар" вчинялися дії направленні на ускладнення процедури розпорядження майном у справі № 910/6210/20, а саме не виконувалися законні вимоги розпорядника майна, не надались запитуванні документи, повідомлялась неправдива інформація, яка полягала у наданні відповіді на запит розпорядника майна, якою повідомлялось про відсутність запитуваних документів та неможливість видати будь-який розпорядчий документ у зв`язку із відсутністю печатки, а вже у наступних листах керівник ТОВ "Піллар" надає деякі із запитуваних документів та видає розпорядчий документ (наказ) про проведення інвентаризації.

Такими діями керівником Боржника створювались перешкоди для проведення інвентаризації майна ТОВ "Піллар".

Слід зазначити, що інвентаризація майна боржника має бути проведена у встановлений законом строк. Як зазначалось, інвентаризація проведена розпорядником майна самостійно з об`єктивних причин. За наслідками проведеної інвентаризації, фактично виявлене майно ТОВ "Піллар" відображено у відповідних актах.

Стосовно тверджень, що розпорядником майна не було проаналізовано інвестиційне становище боржника на товарних ринках відповідно до вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до даних, що містяться у звітах про рух грошових коштів (форма №3) за період 2017-2019 років, інвестиційна діяльність Підприємством не провадилась. Інших документів стосовно інвестиційної діяльності органами статистики на запит арбітражного керуючого не надано. Таким чином здійснити ґрунтовний аналіз інвестиційної діяльності Боржника не вбачалось за можливе.

Стосовно тверджень боржника, що розпорядником майна не здійснено аналіз дебіторської заборгованості.

Аналіз оборотних активів, викладений у п.2.2.2 Звіту, показав, що найбільш вагомою статтею оборотних активів підприємства протягом періоду 31.12.2017-31.12.2019 є "Запаси". Станом на 31.12.2019 її сума становить 47 527 тис. грн. (62,21% від вартості усіх оборотних активів). В свою чергу, найбільшою складовою запасів є стаття "Виробничі запаси", її частка в основних засобах протягом аналізованого періоду становить 49,81% та 49,77% відповідно. Загальна вартість дебіторської заборгованості скоротилась у порівнянні з початком аналізованого періоду. Згідно даних з Приміток до річної фінансової звітності за 2017, 2018, 2019 роки списання безнадійної дебіторської заборгованості не відбувалось.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що аналіз дебіторської заборгованості не впливає на кінцевий висновок розпорядника майна

Стосовно тверджень боржника, що Звіт, виконаний розпорядником майна не містить визначення можливості використання санаційних процедур для поліпшення фінансово-господарського стану підприємства.

Так, відповідно до Методичних рекомендацій, пункт 2.2 має назву "Аналіз фінансових факторів, що призвели до неплатоспроможності, та визначення можливості санації підприємства", однак в приписах даної Методики не зазначено конкретно яким саме чином, та орієнтуючись на які показники господарської діяльності розпорядник майна має дійти обґрунтованого висновку щодо можливості застосування санаційних процедур до Боржника, маючи в своєму розпорядженні обмежену інформацію фінансового стану Підприємства.

П. 2.2.9. "Аналіз інвестицій та інновацій" визначено, що основною метою проведення аналізу інвестиційної та інноваційної діяльності підприємства є визначення доцільності та ефективності її здійснення. Крім того, визначається можливість поліпшення фінансового стану підприємства (рівень його платоспроможності) за рахунок іммобілізації грошових коштів з інвестиційних вкладень до розрахунків з кредиторами.

Під час аналізу інвестиційних вкладень визначається їх склад за видами, формами та терміном здійснення, а також доцільність здійснення цих інвестицій та їх ефективність для: виділення об`єктів соціальної інфраструктури; закриття виробництва нерентабельних видів продукції; освоєння випуску прогресивних видів продукції; продажу або здачі в оренду зайвих (не задіяних у виробництві) основних засобів. Таким чином, визначається доцільність санації підприємства або його ліквідації. Як було зазначено вище, провести аналіз інвестицій та інновацій Боржника було неможливо.

Однак, п.3.4. Методичних рекомендацій передбачено визначення ознак втрати або відновлення платоспроможності, відповідно до якого поточною неплатоспроможністю характеризується фінансовий стан будь-якого підприємства, якщо на конкретний момент у зв`язку з випадковим збігом обставин тимчасово суми наявних у нього коштів і високоліквідних активів недостатньо для погашення поточного боргу, що відповідно до законодавчого визначення розглядається як неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов`язання перед кредиторами, у тому числі із заробітної плати, а також виконати зобов`язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності. Ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце в разі, коли на початку і наприкінці звітного кварталу присутні ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами наприкінці звітного кварталу менші за їхні нормативні значення :1,0 та 0,1 відповідно. Якщо наприкінці звітного кварталу хоча б один із зазначених коефіцієнтів перевищує його нормативне значення або протягом звітного кварталу спостерігається їх зростання, перевага надається позасудовим заходам відновлення платоспроможності боржника або його санації в процесі провадження справи про банкрутство. Якщо за підсумками року коефіцієнт покриття менший за 1,0 і підприємство не отримало прибутку, такий його фінансовий стан характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності. У такому разі задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.

На підставі проведеного Аналізу, розпорядником майна було встановлено, що протягом аналізованого періоду Підприємство взагалі незабезпечене власними коштами. Фінансовим результатом діяльності Боржника станом на 31.12.2019 був прибуток у сумі 40 713 тис. грн., при тому що коефіцієнт покриття значно нижчий за нормативне значення 1. Протягом аналізованого періоду коефіцієнт покриття має значення значно нижче нормативного. Таким чином, у ТОВ "Піллар" у період 2017-2018рр. наявні ознаки критичної неплатоспроможності.

З наведеного розпорядником майна арбітражним керуючим Гусаром І.О. зроблено висновок, що, згідно Методичних рекомендацій, єдиним можливим варіантом для Підприємства, з урахуванням його фінансово-господарського стану є застосування виключно ліквідаційної процедури.

Крім того, Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства носять виключно рекомендаційний характер здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства, а тому підходи до оцінки фінансово-господарського стану підприємств, виявлення ознак дій приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, визначених такими, використовувались розпорядником майна виключно в межах наявної інформації станом на дату формування Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Піллар" та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав.

Дослідивши вказані заперечення, судом встановлено відсутність обставин, які можуть бути підставою для відсторонення арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна, у розумінні ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкуртства.

Враховуючи зазначене, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Піллар" у задоволенні клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна боржника.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/6210/20 по відношенню до боржника:

- Приватне акціонерне товариство "Кріпта" з грошовими вимогами на суму 14 784 224,70грн., з яких 35 189,00грн.-вимоги першої черги, 14 749 035,70грн.-вимоги четвертої черги;

-Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича з грошовими вимогами на суму 2 255 763,95грн., з яких 4540,00грн.-вимоги першої черги, 2 251 223,95грн.-вимоги четвертої черги;

-Приватне акціонерне товариство "Квазар" з грошовими вимогами на суму 4 223 842,25 грн., з яких 4 204,00 грн.-вимоги першої черги, 4 219 638,15грн.-вимоги четвертої черги;

-Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" з грошовими вимогами на суму 832 613,62грн., з яких 4540,00грн.-вимоги першої черги, 704 453,86грн-вимоги четвертої черги, 123 619,76грн.-вимоги шостої черги;

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 423 380,96грн.-вимоги першої черги;

2. Зобов`язати розпорядника майна у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3.Зобов`язати розпорядника майна проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг", наявну дебіторську заборгованість.

4. Зобов`язати розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідсті до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

5. Встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 28.08.2021.

6. Зобов`язати розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

7. Визначити дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 910/6210/20 на 25.10.2021 о 12:00 год. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 3 (корпус Б).

8. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного для їх подання, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

9. Відмовити ОСОБА_1 у визнанні кредитором на суму 69 877 271,00грн.

10. Відмовити Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508 282 551,00грн.

11. Відмовити Бі.Ес.Бі.Кооператіве Ю.Ей у визнанні кредитором боржника на суму 75 974 660,06грн.

12. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Піллар" у відстороненні арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна.

13. Задовольнити клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" арбітражного керуючого Гусара І.О. від 05.04.2021 №02-01/31-37.

14. Припинити повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" Ришкова Олександра Олексійовича.

15. Покласти виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О.

16.Ухвалу направити учасникам провадження у справі та розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст ухвали складено 06.09.2021

Суддя А.В. Яковенко