ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Справа№ 910/6461/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020

(повний текст рішення складено 02.11.2020)

у справі № 910/6461/20 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32"

про стягнення 1 126 956,93 грн

за участю представників:

від позивача: Іоннікова Ю.В.;

від відповідача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" про стягнення 1 126 956,93 грн заборгованості, з яких: 816 204,29 грн - основний борг, 220 935,55 грн - пеня, 61 231,00 грн - три проценти річних, 28 586,09 грн. - інфляційні втрати, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 10.10.2018 № 2684/18-ТЕ-41.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 816 204,29 грн основного боргу, 219 835,70 грн пені, 61 015,34 грн трьох процентів річних, 28 586,09 грн інфляційних втрат та 16 884,62 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу з огляду на її підтвердження належними наявними у матеріалах справи доказами і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат та визнав обґрунтованим вимоги про стягнення 219 835,70 грн пені, 61 015,34 грн трьох процентів річних та 28 586,09 грн інфляційних втрат.

Місцевий господарський суд визнав необґрунтованим посилання відповідача на те, що належним відповідачем у даній справі є ОСББ "Печерська мрія" яке, як стверджує відповідач, є його правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати вартості природного газу за спірним договором у частині отриманого і спожитого природного газу на газовій котельні, яка знаходиться в будинку 32-В на вулиці Євгена Коновальця у місті Києві та є власністю ОСББ "Печерська мрія".

Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотань відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій та розстрочення виконання рішення в цій справі.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати частково в частині задоволених позовних вимог на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення 816 204,29 грн основного боргу, 219 835,70 грн пені, 61 015,34 грн трьох процентів річних, 28 586,09 грн; задовольнити заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду та розстрочити рівними частинами виконання рішення суду по справі № 910/6461/20 строком на один рік з дня його ухвалення; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

За твердженням скаржника, суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи; оскаржене рішення ухвалене за недоведеними обставинами, які суд першої інстанції визнав встановленими; допустив порушення норми процесуального та матеріального права.

Скаржник зазначає, що фактично з 23.07.2020 право користування газовою котельнею в будинках 32-В та 32-Г по вул. Євгена Коновальця в м. Києві повернулось від відповідача як управителя до ОСББ "Печерська мрія" як власника котельні - об`єкта з вироблення теплової енергії та гарячої води.

Скаржник просить залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних на стороні відповідача ОСББ "Печерська мрія", зазначаючи, що суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі - ОСББ "Печерська мрія".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/6461/20 та призначено до розгляду на 12.01.2021.

31.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому АТ "НАК "Нафтогаз України" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 за клопотанням ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" розгляд справи було відкладено на 09.02.2021.

В судовому засіданні 09.02.2021 оголошувалась перерва до 16.02.2021

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 провадження у справі № 910/6461/20 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/15687/20.

19.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від АТ "НК "Нафтогаз України" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021, у зв`язку із перебуванням суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г. у відпустках, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2021, справу № 910/6461/20 прийнято до розгляду новим складом колегії суддів, поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 31.08.2021.

30.08.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" про відкладення розгляду справи на іншу дату після 29.09.2021 (розгляду Верховним Судом касаційної скарги ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" по справі № 910/15687/20). Заявник просить визнати поважними причини неявки представника відповідача в судове засідання 31.08.2021 у зв`язку із зайнятістю представника позивача адвоката Зарубіної Т.М. в іншому судовому засіданні в Господарському суду міста Києва по справі № 910/10935/21.

В судове засідання 31.08.2021 представники скаржника не з`явились, хоч учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від відповідача не надходили клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності його представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів відхилила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та визнала за можливе продовжити розгляд справи за відсутні представників скаржника за наявними у справі доказами.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, вказуючи на її безпідставність.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів відхилила клопотання ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" про залучення третьою особою ОСББ "Печерська мрія" як таке, що не відповідає приписам ст. 50 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.10.2018 між ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" (споживач) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", яке в подальшому було перейменовано на АТ "НАК "Нафтогаз України", (постачальник) укладено договір постачання природного газу № 2684/18-ТЕ-41, за яким постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за ним, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

Згідно із п. 2.1 договору, в редакції додаткової угоди від 30.11.2018 № 4, постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг природного газу в кількості 1 540 тис.куб.метрів.

Приймання природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.7 договору та п. 3.8 договору в редакції додаткової угоди від 30.11.2018 № 4).

Відповідно до п. 3.10 договору (п. 3.11 договору у редакції додаткової угоди до нього від 30.11.2018 № 4) споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань у частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді.

Ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4 942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ вартість - 5 930,40 грн (п. 5.2 договору).

Згідно з додатковою угодою № 3 від 07.11.2018 ціна за 1000 куб.м. газу з 01.11.2018 становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ вартість 7 482,61 грн.

Ціна за 1000 куб.м. газу становить 6 235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ вартість 7 482,61 грн. (п. 4.2 договору у редакції додаткової угоди до нього від 30.11.2018 № 4)

У пункті 6.1 договору (п. 5.1 договору у редакції додаткової угоди до нього від 30.11.2018 № 4) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору (п. 10.3 договору у редакції додаткової угоди від 30.11.2018 № 4) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно із п. 11.1 договору у редакції додаткової угоди від 30.11.2018) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору АТ "НАК "Нафтогаз України" протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року поставила відповідачу природний газ на загальну суму 7 881 021,42 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 134 744,62 грн, від 30.11.2018 на суму 1 371 308,38 грн, від 31.12.2018 на суму 1 800 436,16 грн, від 31.01.2019 на суму 1 799 216,51 грн, від 28.02.2019 на суму 1 391 795,76 грн, від 31.03.2019 на суму 1 221 244,58 грн та від 30.04.2019 на суму 162 275,41 грн. Вказані акти, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, підписані представниками сторін і скріплені печатками зазначених юридичних осіб.

За прийнятий ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" за вказаним договором природний газ оплата надійшла АТ "НАК "Нафтогаз України" частково. Було сплачено: 71 763,00 грн. 30.10.2018, 62 981,62 грн 09.11.2018, 74 128,96 грн 28.11.2018, 160 000,00 грн 07.12.2018, 63 317,88 грн 28.12.2018, 379 000,00 грн 28.12.2018, 100 000,00 грн 03.01.2019, 72 947,01 грн 09.01.2019, 189 037,70 грн 18.01.2019, 378 275,00 грн 25.01.2019, 460 000,00 грн 31.01.2019, 139 840,68 грн 05.02.2019, 174 000,00 грн 11.02.2019, 100 000,00 грн 13.02.2019, 209 236,22 грн 25.02.2019, 263 000,00 грн. та 290 000,00 грн. 28.02.2019, 106 000,00 грн 04.03.2019, 100 000,00 грн 07.03.2019, 86 000,00 грн 11.03.2019, 200 000,00 грн 21.03.2019, 400 000,00 грн 22.03.2019, 165 405,42 грн 25.03.2019, 5 896,04 грн 27.03.2019, 29 000,00 грн 29.03.2019, 300 000,00 грн 29.03.2019, 148 565,97 грн 02.04.2019, 144 700,00 грн 11.04.2019, 200 000,00 грн 17.04.2019, 119 391,28 грн 26.04.2019, 180 000,00 грн 26.04.2019, 8 465,83 грн 06.05.2019, 6 185,54 грн 30.05.2019, 100 000,00 грн 31.05.2019, 260 000,00 грн 27.06.2019, 2 678,98 03.07.2019, 160 000,00 грн 31.07.2019, 65 000,00 грн 13.09.2019, 250 000,00 грн 29.11.2019, 190 000,00 грн 26.12.2019, 122 115,03 грн 31.01.2020, 527 884,97 грн 31.01.2020. Таким чином, ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" обов`язок з оплати вартості поставленого йому природного газу виконало лише частково, заборгувавши постачальнику 816 204,29 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Договором від 10.10.2018 № 2684/18-ТЕ-41 встановлено обов`язок саме ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" оплатити придбаний у АТ "НАК "Нафтогаз України" природний газ. Доказів переходу вказаного обов`язку до іншої особи матеріали справи не містять.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 8.2 договору (п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 30.11.2018 № 4) передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати за умовами цього правочину він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до Постанови № 256.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що сума пені складає 219 835,70 грн, вказавши на допущені АТ "НАК "Нафтогаз України" помилки у визначенні окремих періодів нарахування пені (не враховано святкові та вихідні дні), а також нарахування пені на суми заборгованості без вирахувань вартості природного газу, розрахунок за який здійснювався відповідно до Постанови № 256, за платіжними дорученнями: від 27.03.2019 № 4 на суму 5 896,04 грн., від 06.05.2019 № 5 на суму 8 465,83 грн., від 30.05.2019 № 6 на суму 6 185,54 грн. та від 03.07.2019 № 1 на суму 2 678,98 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 8.3 договору (п. 7.3 договору в редакції додаткової угоди до нього від 30.11.2018 № 4) сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору (п. 10.3 договору у редакції додаткової угоди до нього від 30.11.2018 № 4), підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою № 256, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Згідно з п. 4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою № 256 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин), перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава мала компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, враховуючи те, що при здійсненні розрахунків за поставлений природний газ відповідно до Постанови № 256 у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір таких розрахунків, останнє виключає можливість застосування до нього відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат не перевищує обрахованого судом розміру цих компенсаційних виплат, нарахованих на дійсні суми заборгованості відповідача у відповідні періоди прострочення, позовна вимога про стягнення з відповідача 28 586,09 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі. Водночас сума трьох процентів річних, нарахованих на дійсні суми заборгованості за відповідні періоди прострочення, згідно з розрахунком суду становить 61 015,34 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (постанова Верховного Суду від 04.02.2020 № 918/116/19)

Оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами наявність передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, беручи до уваги інтереси обох сторін, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" про зменшення розміру пені на 99% від заявленої позивачем суми.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами 3-5 ст. 331 ГПК України передбачено, що підставою для розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для відстрочки чи розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Наведені ж відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення (наявність дебіторської заборгованості, рейдерське захоплення підприємства невстановленими особами, яке призвело до погіршення фінансового стану підприємства) не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, які давали б можливість для розстрочення виконання судового рішення.

Крім того, посилання на запровадження на території України карантинних заходів (у тому числі з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19) в якості підстави для надання розстрочки виконання рішення обґрунтовано відхилено судом з огляду на те, що заявником не було надано жодних доказів на підтвердження, зокрема, погіршення його матеріального стану саме внаслідок запровадження таких заходів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог та тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, зокрема щодо переходу зобов`язання за договором до іншої особи.

Сам по собі перехід права користування газовою котельнею в будинках 32-В та 32-Г по вул. Євгена Коновальця в м. Києві, який, за твердженням скаржника, фактично відбувся з 23.07.2020 від відповідача як управителя до ОСББ "Печерська мрія" як власника котельні - об`єкта з вироблення теплової енергії та гарячої води, без належних та допустимих доказів передачі кредиторської заборгованості за договором від 10.10.2018 № 2684/18-ТЕ-41 правонаступнику, не свідчить про заміну боржника у зобов`язанні.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/6461/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/6461/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6461/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко