ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1759/21

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «ГОСТОМЕЛЬІНВЕСТБУД» Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (08290, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 220, код 39824641)

до Приватного малого підприємства «Міраж» (08290, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 3, код 13739876)

про стягнення 13 829,40 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господароського суду Київської області звернулось Комунальне підприємство «Гостомельінвестбуд» Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (позивач) з позовом до Приватного малого підприємства «Міраж» (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 13 829,40 грн. за Договором про надання в тимчасове користування місць для розташування спеціальних конструкцій № 77 від 01.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов вказаного договору в частині оплати за тимчасове користування місцями для розташування спеціальних рекламних конструкцій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

08.07.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Комунального підприємства «ГОСТОМЕЛЬІНВЕСТБУД» Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.07.2021 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та зобов`язано сторін вчинити певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід відзначити, що поштові відправлення на адресу відповідача, в яких містилась ухвала суду від 13.07.2021 була повернута за зворотною адресою з довідкою АТ «Укрпошта» з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, копія ухвали суду була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Київської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 13.07.2021, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради у відповідності до вимог правових норм, які містяться у п.п. 13 п. «а» ч. 1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 16 Закону України «Про рекламу», п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, було прийнято Рішення виконавчого комітету Гостомельської селищної ради №21 від 14 лютого 2018 року «Про надання дозволу на розміщення рекламної конструкції - біл-борду ПМП «Міраж»», яким надано дозвіл приватному малому підприємству «Міраж» на розміщення зовнішньої реклами (біл-борду) розміром 6,12 х 3,12 м (двосторонні) в селищі Гостомель:- автомобільна дорога М-07 Київ-Ковель-Ягодин Км 21 +800 (праворуч) терміном на п`ять років.

01 березня 2018 року укладено договір про надання в тимчасове користування місць для розташування спеціальних конструкцій №77 між комунальним підприємством «Гостомельінвестбуд» Гостомельської селищної ради (Надавач) та приватним малим підприємством «Міраж» (Користувач).

Згідно з умовами договору про надання в тимчасове користування місць для розташування спеціальних конструкцій №77 від 01 березня 2018 року, комунальне підприємство «Гостомельінвестбуд» передає, а приватне мале підприємство «Міраж» приймає в тимчасове користування місце, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади селища Гостомель, для розташування спеціальної рекламної конструкції формату площин 6,12 х 3,12 м, за адресою: сел. Гостомель, автомобільна дорога М-07 Київ-Ковель-Ягодин км 21+800 (праворуч).

Відповідно до п. 3.1. Договору про надання в тимчасове користування місць для розташування спеціальних конструкцій №77, плата за тимчасове користування місцем вноситься Користувачем у грошовій формі на рахунок комунального підприємства «Гостомельінвестбуд» (р/р №0920, Одержувач - КП «Гостомельінвестбуд», , Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» МФО 321842), щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 00 коп.

Рішенням Гостомельської селищної ради №931-55-VII від 19 вересня 2019 року «Про затвердження Порядку розміщення зовнішньої реклами та визначення розміру плати за користування місцями, які перебувають у комунальній власності та надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами для розташування спеціальних конструкцій в сел. Гостомель», вирішено затвердити Порядок розміщення зовнішньої реклами та визначення розміру плати за користування місцями, які перебувають у комунальній власності та надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами для розташування спеціальних конструкцій в сел. Гостомель та Класифікатор типових рекламних засобів.

На підставі вище зазначеного рішення та пункту 3.5 Договору № 77, 30 вересня 2019 року було укладено Додаткову угоду № 57 до Договору №77 від 01.03.2018 р. про надання в користування місць для розташування спеціальних конструкцій.

Відповідно до Додаткової угоди №57, були внесені зміни до п. 3.1 Договору №77, а саме: Плата за тимчасове користування місцем вноситься Користувачем у грошовій формі на рахунок КП «Гостомельінвестбуд» (р/р № НОМЕР_1 , Одержувач - КП «Гостомельінвестбуд», , ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 321842), щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, у сумі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 20 коп.

Відповідно до п. 4.1. вищезазначеного договору Користувач зобов`язаний своєчасно сплачувати плату за тимчасове користування місцем.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за Договором виконував неналежним чином, в порушення вимог закону та умов Договору за користування місцями для розміщення рекламних засобів не розрахувався, в зв`язку з чим станом на 10 червня 2021 року у нього виникла заборгованість у розмірі 13 829, 40 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, на адресу приватного малого підприємства «Міраж» була надіслана претензія №02/04/12 з вимогою погасити заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

Втім, вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим Комунальне підприємство «Гостомельінвестбуд» вимушене було звернутися з позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Частиною 1 ст. 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до приписів ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад та встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем Договір подібний до договору найму, адже визначає тимчасове платне користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на земельних ділянках комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором про надання в тимчасове користування місць для розташування спеціальних конструкцій №77 від 01 березня 2018 року належним чином.

Водночас, відповідач, порушуючи умови Договору, не повністю сплатив за користування місцями для розташування рекламних засобів, що підтверджується розрахунком заборгованості та наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Так за розрахунком позивача заборгованість у розмірі 13829,40 грн. рахується за відповідачем за період з січня 2020 року по травень 2021 (включно).

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення тверджень позивача не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 13829,40 грн. заборгованості, являються обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача. Інших судових витрат сторонами не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного малого підприємства «Міраж» (08290, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 3, код 13739876) на користь Комунального підприємства «ГОСТОМЕЛЬІНВЕСТБУД» Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області (08290, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 220, код 39824641) 13 829 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн. 40 коп. боргу та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.09.2021

Суддя Т.Д. Лилак