ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. Справа№ 910/3924/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2021

у справі №910/3924/21 (суддя Алєєвої І.В.)

за позовом фізичної особи - підприємця Горбатенко Ірини Богданівни

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 49 000, 00 грн,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року фізична особа - підприємець Горбатенко Ірина Богданівна (далі - позивач) звернулась у Господарський суд міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 49 000 грн боргу та 10000 грн витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.10.2020 між сторонами було укладено договір поставки №53-122-01-20-10110, на виконання якого позивач поставила відповідачу однією партією товар (радіосистему) на суму 49000 грн, однак відповідач отриманий товар не оплатив у встановлений договором строк. Також позивачем наведено орієнтовний розрахунок витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 10000 грн.

Після відкриття провадження у справі представником позивача були подані письмові пояснення, у яких він вказав на надходження від відповідача всієї суми заборгованості, що свідчить про визнання позову, тому просив задовольнити позов, стягнути з відповідача 2270 грн судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому він вказав, що позивачем безпідставно було включено до ціни позову 10000 грн на професійну правничу допомогу, оскільки вони не є предметом стягнення за позовом, а є попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат; повідомив, що 24.03.2021 відповідач повністю сплатив оплату за поставлену продукцію в сумі 49000,00 грн, що свідчить про визнання позову до початку розгляду справи по суті, тому просить закрити провадження за відсутністю предмету спору та повернути позивачу 50 відсотків судового збору; також заперечив проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу і просив його зменшити до 1000 грн, посилаючись на його необґрунтованість, завищеність, невідповідність критеріям реальності і співмірності позовним вимогам.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 травня 2021 року провадження у справі в частині стягнення 49 000 грн. 00 коп. закрито.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Фізичної особи - підприємця Горбатенко Ірини Богданівни - 5 000 грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу та судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким зменшити зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання щодо повернення позивачеві із державного бюджету 50% судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки суд не надав оцінку доводам відповідача стосовно не співмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, зокрема, у позові позивач вказав орієнтовну суму цих витрат - 10000 грн, яка складається з 4000 грн за складання позовної заяви та додаткових документів і 6000 грн за три судові засідання, однак справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, без проведення судових засідань, справа є нескладною, складання позовної заяви не потребувало значного часу, тому стягнутий розмір витрат на відповідає критеріям розумності, співмірності, справедливості; також судом не враховані положення ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо повернення позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позову позивачем.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 02 серпня 2021 року; сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Копія ухвали була направлена сторонам за адресами, наявними у матеріалах справи, отримана відповідачем (апелянтом), однак відправлення, яке направлялось на адресу позивача (бул.В.Гавела, буд. 43А, кв.44, м.Київ, 03065), повернуто поштою з довідкою "За закінченням встановленого терміну зберігання".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19 серпня 2021 року було повторно повідомлено позивача та її представника про розгляд апеляційної скарги. Копія ухвали була отримана позивачем 26.08.2021 та представником позивача - 23.08.2021.

Позивач не скористалась правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29 жовтня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем Горбатенко Іриною Богданівною, як Постачальником, та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як Замовником, від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", за результатом тендерної закупівлі (ідентифікатор UA-2020-09-18-004262-a), був укладений Договір поставки №53-122-01-20-10110, згідно умов якого Позивач зобов`язувався здійснити поставку Товару, згідно додатку №1 (Специфікації №1), а Відповідач зобов`язувався сплатити грошові кошти за поставлений Товар на умовах, передбачених в Договорі та Специфікації до нього.

Згідно Додатку №1 до Договору сторони узгодили асортимент, кількість та вартість Товару. Загальна вартість поставленого Товару склала 49 000.00 грн.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку Товару на умовах DDP, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

По факту поставки позивач склав та передав відповідачу 2 примірника видаткових накладних, які не були повернуті відповідачем у підписаному вигляді, однак згідно листа відповідача від 25.11.2020 за вих.№17791/041 ним було складено ярлик на придатну продукцію №1-7-611 від 24.11.2020 року, що підтверджує поставку замовленого Товару позивачем вчасно та в повному обсязі.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки за наданий товар протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Ярлик на придатну продукцію було складено 24 листопада 2020 року, отже, останній строк належної оплати товару сплинув 08.01.2021 року.

Однак, в порушення умов договору, відповідач у встановлений строк оплату за отриманий товар не здійснив.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернулась до суду із даним позовом та просила стягнути з відповідача 49000 грн основного боргу за поставлений товар.

Після відкриття провадження у даній справі (22.03.2021) відповідач платіжним дорученням №3089 від 24.03.2021 сплатив позивачу 49000 грн боргу по договору, а у відзиві на позовну заяву визнав позов.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що провадження у справі в частині стягнення 49000 грн основного боргу підлягає закриттю за відсутністю предмету спору, а також судом було стягнуто з відповідача на користь позивача 2270 грн витрат по сплаті судового збору та 5000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідач у апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині розміру стягнутої суми витрат на правову допомогою, вважаючи її неспівмірною розміру позовних вимог, завищеною та не доведеною, та в частині стягнутої суми судового збору.

Частинами 1, 2 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 частини 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Тобто, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки відповідач сплатив суму основного боргу після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі в цій частині.

Щодо розподілу суми витрат на сплату судового збору, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно частини 2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі було відкрито 22.03.2021, судове засідання не проводилось, отже, розгляд справи по суті почався після 22.04.2021.

У той же час, 01.04.2021 (згідно дати оформлення поштової накладної), тобто, до початку розгляду справи по суті, відповідачем був направлений до суду відзив на позовну заяву, у якому він вказав про сплату заборгованості в повному обсязі, що свідчить про фактичне визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, отже, суд першої інстанції мав вирішити у порядку, встановленому законом, питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позовної заяви відповідачем було сплачено 2270 грн судового збору, що підтверджується квитанцією №ПН3568 від 16.02.2021.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 1135 грн судового збору, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1135 грн судового збору, тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розподілу витрат по сплаті судового збору.

Щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві вказала, що нею очікується понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви додане платіжне доручення №190 від 26.02.2021, яким позивач сплатила адвокату Загальському І.О. 10000 грн за адвокатські послуги.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України встановлено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідач задовольнив вимоги позивача після пред`явлення позову і позивач у додаткових пояснення заявила про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви було додано копію договору про надання правової допомоги №16/02-21 від 16.02.2021, укладеного між ФОП Горбатенко І.Б., як клієнтом, та адвокатом Загальським І.О.; копію ордеру від 16.01.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Загальського І.О. та копію його посвідчення адвоката.

Відповідно до договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що за правову допомогу та адвокатські послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами договору, клієнт сплачує останньому гонорар, розмір та порядок виплати якого визначається сторонами окремий додатком до цього договору, що має конфіденційний характер.

До матеріалів справи відповідний додаток не додано, отже, неможливо встановити розмір обумовленого договором гонорару адвокату.

Також позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Натомість у позові позивачем наведено орієнтовний розрахунок витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи:

- вартість складання позовної заяви та додаткових документів - 4000 грн;

- орієнтовна кількість судових засідань за позовом про стягнення заборгованості - 2000/засідання - 3 засідання (6000 грн).

- загальна вартість витрат становить 10000 грн.

Платіжним дорученням №190 від 26.02.2021 позивач сплатила адвокату Загальському І.О. 10000 грн за адвокатські послуги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заявив клопотання про зменшення витрати на оплату правничої допомоги адвокату до 1000 грн, посилаючись на неспівмірність заявлених витрат, оскільки судові засідання не проводились, справа є малозначною, обсяг виконаних адвокатом робіт (складання позовної заяви з трьох сторінок) є незначним, а додаткові документи адвокатом не складались.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, тому зменшив заявлену суму до 5000,00 грн.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не може в повній мірі погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши подані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд встановив, що позивачем до витрат на правову допомогу включені 6000 грн за участь адвоката у трьох судових засіданнях, які у даній справі взагалі не проводились, оскільки справа судом першої інстанції розглядалась за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що адвокатом фактично було підготовлено позовну заяву (обсягом у 9 абзаців, в яких процитовано умови укладеного сторонами договору, норми законодавства та наведені обставини поставки), а також підготовлені додаткові пояснення (обсягом в 3 абази, в яких повідомлено про сплату відповідачем боргу).

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із доводами відповідача про те, що документально підтверджено надання адвокатом лише послуги зі складання позовної заяви та додаткових пояснень і вартість цієї послуги, згідно позовної заяви, становить 4 000 грн, що не було враховано судом першої інстанції.

Однак, визначена у позові вартість вказаної послуги є явно завищеною, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, з врахуванням ціни позову (49000 грн), а також того, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, зокрема, позов фактично ґрунтується на договорі та одній поставленій парті товару. Отже, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Схожі правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №922/902/19.

З урахуванням, зокрема, складності справи, обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду у господарському суді першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 2000 грн, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає також зміні в частині розміру стягнутої суми витрат на правову допомогу.

Щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги, то відповідачем було сплачено 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги, однак згідно положень Закону України "Про судовий збір" та сталих правових позицій Верховного Суду, судовий збір не слід сплачувати при оскарженні судового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат, оскільки судовий збір сплачується виходячи із ціни позову, а тому відповідач має право на повернення вказаних коштів в порядку, встановленому для повернення помилково сплачених податків, зборів.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити.

2. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 28 травня 2021 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"1. Провадження у справі № 910/3924/21 в частині стягнення 49 000 (сорок дев`ять тисяч) грн. 00 коп. закрити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, ) на користь фізичної особи - підприємця Горбатенко Ірини Богданівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу та судовий збір у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України фізичній особі - підприємцю Горбатенко Ірині Богданівні ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп. - 50% судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви згідно квитанції №ПН3568 від 16.02.2021.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили."

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.09.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко