ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"06" вересня 2021 р. Справа №907/676/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кордюк Г.Т.
суддів Кравчук Н.М.
Плотніцького Б.Д.
Секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, б/н від 23.07.2021 (вх. №01-05/2504/21 від 23.07.2021),
про винесення додаткового рішення
у справі №907/676/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, м. Ужгород
до відповідача: Ужгородської міської ради, м. Ужгород
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства Ужгородської міської ради Ужгородпарквідео, м. Ужгород
про визнання незаконною бездіяльності Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15 та стягнення з Ужгородської міської ради заборгованості за грошовими зобов`язаннями КП Ужгородпарквідео в розмірі 56 423 грн. 06 коп. згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15,
За участю представників від:
позивача: Суязова Г.В. адвокат;
відповідача: не з`явились;
третьої особи: не з`явились;
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 позов задоволено повністю. Визнано незаконною бездіяльність Ужгородської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо фінансування КП Ужгородпарквідео з метою виконання судового рішення ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15. Присуджено до стягнення з Ужгородської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом суму 56 423 грн. 06 коп. заборгованості згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 907/900/15, а також суму 4 204 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з вказаними рішенням суду першої інстанції, Ужгородська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

12.07.2021 до суду від позивача поступила заява про приєднання доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2 800 грн.

В судовому засіданні 19.07.2021 до судових дебатів представником позивача заявлено про те, що докази, які підтверджують остаточний розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, будуть подані суду у встановлений ч.8 ст. 129 ГПК України строк.

В судовому засіданні 19.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду, якою рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2021 у справі №907/676/20 залишено без змін, апеляційну скаргу Ужгородської міської ради без задоволення.

23.07.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом поступила заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат ( витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200 грн.).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 призначено судове засідання по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом про винесення додаткового рішення у справі №907/676/20 на 02.08.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом про участь у судовому засіданні 02.08.2021 в режимі відеоконференції з підстав, зазначених в ухвалі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом відкладено на 06.09.2021 ( в режимі відеоконференції) у зв`язку з відсутністю належних доказів повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання.

В судове засідання 06.09.2021 прибула представник позивача ( в режимі відеоконференції).

Відповідач та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви.

Відповідно до ч.4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні просила винести додаткову постанову, якою стягнути з відповідача на користь позивача 3 200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом колегія суддів зазначає наступне:

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі №902/347/18.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В матеріалах справи міститься:

- копія договору про надання послуг №ТК-2 від 20.01.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ТрансКом (замовник) та адвокатом Суязовою Галиною Василівною (виконавець), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги юридичного характеру послуги сфері права, визначені у п.2.2. договору (п.1.1.); вартість послуг, наданих виконавцем за умовами цього договору, складає 800грн. за одну людино-годину/одиницю роботи (п.3.5.); у акті приймання-передачі наданих послуг вказується кількість та загальна вартість наданих послуг ( п.3.6.);

- ордер серія АО №1015843 від 24.09.2020 на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю ТрансКом, зокрема, у Західному апеляційному господарському суді адвокатом Суязовою Галиною Василівною;

- копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю Серії ЗР №21/1015 від 05.12.2019, виданого Суязовій Г.В..

12.07.2021 до суду від позивача поступила заява про приєднання доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2 800 грн., до якої додано копії:

- акту ТК-2/25 від 30.06.2021 здачі-приймання наданих послуг за договором №ТК-2 від 20.01.2020, підписаного зі сторони адвоката Суязової Г.В. та Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, в якому сторонами зафіксовано вид наданих юридичних послуг, кількість затрачених годин та їх вартість, а саме: написання та подання відзиву на апеляційну скаргу по справі №907/676/20 ( кількість 3 год., вартість за одиницю 800 грн., разом 2400 грн.); заява про проведення судового засідання 30.06.2021 у режимі відеоконференції по справі №907/676/20 ( кількість 15 хв., вартість за одиницю 800 грн., разом 200 грн.); участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 30.06.2021 по справі №907/676/20 ( кількість 15 хв., вартість за одиницю 800 грн., разом 200 грн.);

- платіжного доручення №318 від 02.07.2021 на суму 2800 грн.

В судовому засіданні 19.07.2021 до судових дебатів представником позивача заявлено про те, що докази, які підтверджують остаточний розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, будуть подані суду у встановлений ч.8 ст. 129 ГПК України строк.

В судовому засіданні 19.07.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

23.07.2021, тобто в межах визначеного ч.8 ст.129 ГПК України 5-ти денного строку після прийняття рішення у даній справі, до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом поступила заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат ( витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200 грн.).

До вказаної заяви додано копії:

- акту ТК-2/28 від 21.07.2021 здачі-приймання наданих послуг за договором №ТК-2 від 20.01.2020, підписаного зі сторони адвоката Суязової Г.В. та Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, в якому сторонами зафіксовано вид наданих юридичних послуг, кількість затрачених годин та їх вартість, а саме: участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 19.07.2021 по справі №907/676/20 ( кількість 30 хв., вартість за одиницю 800 грн., разом 400 грн.);

- платіжного доручення №326 від 22.07.2021 на суму 400 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом підписаний адвокатом Суязовою Г.В., яка також приймала участь у судових засіданнях у даній справі в суді апеляційної інстанції ( в режимі відеоконференції) 30.06.2021 та 19.07.2021.

Відтак, позивачем доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 200 грн. витрат на професійну правничу допомогу - вартість заяви про проведення судового засідання 30.06.2021 у режимі відеоконференції , з огляду на наступне.

Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з принципу обгрунтованості судових витрат, встановлених п.2 ч.5 ст. 129 ГПК України, та визначення професійної правничої допомоги, передбаченої ст. 126 ГПК України, колегія судді вважає, що написання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не потребує спеціальних знань та професійної підготовки, не є складанням документу правового характеру, а тому не може бути відшкодоване як витрати на надання професійної правничої допомоги.

Зважаючи на все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. судових витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 129, 244, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, б/н від 23.07.2021 (вх. №01-05/2504/21 від 23.07.2021), задоволити частково.

2. Стягнути з Ужгородської міської ради ( 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом (88000, м. Ужгород, площа Театральна, 9, ) 3 000 грн. судових витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, б/н від 23.07.2021 (вх. №01-05/2504/21 від 23.07.2021), про стягнення 200грн. витрат на професійну правову допомогу відмовити.

4. Місцевому господарському суду видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.