ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5539/21
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" вих. № б/н від 16.08.2021 року про розподіл судових витрат у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО", с. Вишневе, Магдалинівський район, Дніпропетровська область
до Фермерського господарства "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості у розмірі 388 235,33 грн. за Договором позички № 3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 року.
Без участі (виклику) представників сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фермерського господарства "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" заборгованість у розмірі 388 235,33 грн. за Договором позички № 3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 року.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором позички № 3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 року, а саме в частині своєчасного повернення суми позики.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2021 у справі №904/5539/21 позовні вимоги задоволені в повному обсязі та присуджено до Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Агро" (51107, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Вишневе, вул. Гагаріна, буд. 4/1, ) основну заборгованість у розмірі 300 000,00 грн., 3% річних у розмірі 27 024,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 61 210,67 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 823,53 грн.

16.08.2021 року від Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" надійшло клопотання вих. № б/н від 16.08.2021 року про розподіл судових витрат, у якому просить:

- визнання причину пропуску строку на подання клопотання про розподіл судових витрат поважною та поновлення строку на подання клопотання про розподіл судових витрат

- стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 11 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2021 року здійснено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Агро" про компенсацію судових витрат у справі № 904/5539/21 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та запропоновано відповідачу подати відзив на відповідну заяву до 05.09.2021 року.

Приймаючи додаткове рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами п.3 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч.3, 4, 5 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 ГПК України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази та не встановив недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 ГПК України.

Аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статус адвоката Москаленко Єгора Андрійовича підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги .

Як свідчать матеріали справи, 15.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" (далі-Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЛЕГАРТ", в особі керуючого партнера Москаленко Єгора Андрійовича, що діє на підставі Статуту (далі-Адвокат) підписано Договір №22/21 про надання правової допомоги (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору:

1.1. За цим договором Адвокатське об`єднання надає Клієнту правову допомогу на умовах Передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", здійснює захист, представництво інтересів Клієнта та надає інші види правової допомоги.

1.2. Детальний зміст, конкретизація і обсяг правової допомоги визначаються в підписаних Сторонами Завданнях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

1.3. Від імені Адвокатського об`єднання юридична допомога Клієнту надається учасниками Адвокатського об`єднання - адвокатом Якубук Мариною Володимирівною, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3728 від 08.06.2018, адвокатом Москаленком Єгором Андрійовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3150 від 19.09.2016 (далі-Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання).

1.4. Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання, має право без будь-яких обмежень реалізовувати, надані повноваження окремо або у комплексі (у будь-якому поєднанні) одночасно або протягом періоду за власним розсудом та таким чином, якщо б Клієнт безпосередньо сам здійснював та/або захищав свої права та законні інтереси, у тому числі право підписувати (завіряти), подавати та отримувати будь-які документи, та копії документів.

1.5. При наданні правової допомоги під час розгляду справи судом Адвокат, що діє від імені Адвокатського об`єднання, має право вчиняти від імені Клієнта усі процесуальні дії сторони процесу в тому числі підписувати та подавати процесуальні документи, досягнути примирення, передати повноваження представника іншій особі, оскаржувати судові рішення, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

1.6. Будь-які обмеження повноважень Адвоката, що діє від імені Адвокатського об`єднання, Договором не передбачені.

1.7. Адвокатське об`єднання надає правову допомогу за цим Договором в будь-який з нижче перерахованих форм: усній, письмовій, або електронній, в залежності від обставин справи та побажань Клієнта.

3.1. Розмір гонорару (винагороди) Адвокатського об`єднання складає 2 000,00 грн за 1 годину роботи.

5.1. Договір вступає в дію з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання умов договору.

15.03.2021 між Клієнтом та Адвокатом підписано завдання №08/21 до договору про надання правової допомоги №22/21 від 15.03.2021.

Так, на підтвердження факту та обсягів наданих послуг, Позивач подав:

рахунок-фактуру №08-22/21 від 27.05.2021;

платіжне доручення №7194 від 28.05.2021;

акт про надані послуги за договором про надання правової допомоги №22/21 від 15.03.2021 (завдання №08/21 від 15.03.2021) за період: 15.03.2021 - 16.08.2021, відповідно до якого:

Ознайомлення з документами наданими ТОВ "ВПК-АГРО": договір позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016

- додаткова угода до договору позички №3-впк (поворотної" фінансової допомоги) від 24.04.2017;

- платіжне доручення № 423 від 25.04.2016;

- претензія за вих. №19_20 від 22.01.2020;

- претензія за вих. №50_20 від 22.10.2020;

- лист за вих. №55_20 від 21.12.2020;

- повторна претензія за вих. №62_21 від 24.02.2021 - 30 хв. - 1 000,00 грн.

Усна консультація щодо стягнення заборгованості з ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 - 30 хв. - 1 000,00 грн.

Складання позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016;

Сплата судового збору за подання позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016;

Формування пакету документів для суду та Відповідача за позовом ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016;

Надсилання позову ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016;

Подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 - 3 год.30 хв. - 7 000,00 грн.

Складання інших необхідних процесуальних документів по справі за позовом ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 - 1 год. - 2 000,00 грн.

Період, в якому було надано правову допомогу: 15.03.2021 - 16.08.2021.

Розмір гонорару за надану правову допомогу: 11 000,00 грн., з яких 7 000,00 грн. оплачені клієнтом, а 4 000,00 грн. підлягають сплаті у строк не пізніше 31.12.2021.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 ).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також доведеність таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Суд зазначає, що ознайомлення з документами наданими ТОВ "ВПК-АГРО": договір позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 та усна консультація щодо стягнення заборгованості з ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 не є обов`язковою умовою для стягнення заборгованості за договором поставки, оскільки ці послуги є складовою підготовки позовної заяви.

Крім того, суд зауважує щодо послуг пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та надсилання позову ТОВ "ВПК-АГРО" до ФГ "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" про стягнення заборгованості за Договором позички №3-впк (поворотної фінансової допомоги) від 25.04.2016 не належать до юридичних послуг і не можуть бути включені до послуг на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного та в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статями 126, 129, 232- 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Дніпропетровської області, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Агро" (51107, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Вишневе, вул. Гагаріна, буд. 4/1, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

В решті заяви відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового додаткового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 13.09.2021 року.

Суддя В.Г. Бєлік