ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. Справа № 916/1092/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Мукієнко Д.С.,

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився,

розглянувши справу №916/1092/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Фізичної особи - підприємця Четрафіла Анатолія Степановича ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 236012,02грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, пояснення учасників справи, клопотання, заяви сторін, процесуальні дії суду:

Позивач, позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 26.11.2018р. між ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» та ФОП Четрафілом А.Є. було укладено договір №950, згідно умов якого підприємець зобов`язався виконати ремонт підлоги на ділянці «Пасма 2», а товариство - прийняти та оплатити виконані належним чином роботи в обумовлених об`ємах та за обумовленою ціною. Додатковою угодою №2 від 28.12.2018р. сторони встановили порядок оплати вартості робіт, якого товариство дотрималось та провів оплати у безготівковій формі з урахуванням податку на додану вартість, однак, в порушення вимог діючого законодавства підприємцем на дату виникнення податкових зобов`язань не складено податкові накладні в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін, чим позбавлено товариство права на віднесення сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до складу податкового кредиту на загальну суму 236012,02грн.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 28.07.2021р. за вх.№20124/21, де вказує, що договір №950 та додаткові угоди до нього, на які посилається позивач у своєму позові, не містить зобов`язання відповідача щодо реєстрації податкових накладних; позивач не звертався до відповідача з вимогою про надання податкової накладної. Відповідач вважає, що про завдання збитків може йти мова лише тоді, коли завершиться визначений статтею 198.6 Податкового кодексу України 1095 денний строк і позивач остаточно втратить можливість включення сум ПДВ за спірними операціями до податкового кредиту, або вказане буде підтверджено перевіркою податкового органу. Відповідач вважає, що оскільки вказаний термін не сплив, це унеможливлює стягнення з відповідача збитків. Поряд із цим відповідач зазначає, що позивач не звертався до податкового органу зі скаргою на дії (бездіяльність) відповідача в питанні реєстрації відповідних податкових накладних, до відповідача позивач з вимогою про надання податкових накладних також не звертався, тому у даному випадку позивачем не доведено факту завдання йому збитків внаслідок бездіяльності відповідача у вигляді не реєстрації податкових накладних, оскільки можливість включення сум ПДВ до податкового кредиту враховуючи визначений пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України 1095 денний строк позивачем втрачена не була. Бездіяльність відповідача перевіркою контролюючого органу не встановлена. Також відповідач вважає, що доводи позивача про наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача на втратою позивачем можливості отримання податкового кредиту на суму ПДВ мають бути відхилені, оскільки позивач мав право звернутися зі скаргою до податкових органів та захистити своє право на отримання податкового кредиту.

Одночасно відповідач вважає відсутньою свою провину у настанні збитків, оскільки вжив всіх заходів щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, однак, податковим органом було зупинено їх реєстрацію із вимогою пояснень та доказів. Відповідач зазначає, що подав до податкового органу відповідні докази, однак, 03.04.2019р. отримав Рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН за номерами 1129920/, 1129916/, 1129917/, 1129918/, згідно яких підставою для відмови стало ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи). Вказані рішення відповідач оскаржив до суду, однак, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6045/19 від 27.12.2021р. позовну заяву про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних було повернуто у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. На вказану ухвалу окружного адміністративного суду відповідач подав апеляційну скаргу, у задоволенні якої П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив постановою від 03.02.2020р.

Ухвалою суду від 22.04.2021р. відкрито провадження у справі №916/1092/21, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 19.05.2021р. об 11год.20хв.

У судовому засіданні 19.05.2021р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 09.06.2021р. о 12год.30хв.

У судовому засіданні 09.06.2021р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 05.07.2021р. о 12год.30хв., продовження строку проведення підготовчого провадження до 26.07.2021р. включно.

Ухвалою суду від 05.07.2021р. закрито підготовче провадження по справі №916/1092/21, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 06.07.2021р. о 10год.40хв.

Ухвалою суду від 06.07.2021р. відкладено розгляд справи на 28.07.2021р. об 11год.30хв.

Ухвалою суду від 28.07.2021р. відкладено розгляд справи на 04.08.2021р. о 15год.40хв.

Ухвалою суду від 04.08.2021р. відкладено розгляд справи на 06.09.2021р. о 12год.30хв., розпочато розгляд справи по суті спочатку.

Клопотання відповідача від 25.07.2021р. за вх.№19790/21 про ознайомлення з матеріалами справи було судом задоволено.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

26.11.2018р. між ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» (Замовник) та ФОП Четрафіл А.С. (Підрядник) було укладено договір підряду №950, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник на власний ризик і за завданням Замовника, зобов`язується виконати роботи, а саме: ремонт підлоги на ділянці «Пасма 2», а Замовник зобов`язується прийняти та сплатити за виконані належним чином роботи в обумовлених об`ємах та за обумовленою ціною. Об`єкт, на якому виконуються роботи розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вапняна, 52А. Склад та об`єм робіт, що виконуються за цим договором детально визначені в додатках (специфікаціях), які становлять невід`ємну частину цього договору. Приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту. Датою приймання виконаним робіт, вважається дата, шо проставлена замовником в акті (п.п.1.1., 1.2., 3.2. договору).

Відповідно до п.п.5.1., 5.2., 5.4. договору підряду №950 від 26.11.2018р. ціна робіт за даним договором складає 106 906,26 грн., без ПДВ. Зазначена ціна є твердою та може бути змінена лише за погодженням із Замовником, та лише у випадку зміни об`ємів робіт. Загальна сума договору визначається на підставі підписаного(-их) акту(-ів). У випадку зміни об`ємів робіт, договірна ціна переглядається та фіксується сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди. Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні, у безготівковій формі. Датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, вказаний у цьому договорі. За погодження сторін, допускаються інші форми розрахунків.

28.12.2018р. між сторонами договору №950 від 26.11.2018р. було укладено до нього додаткову угоду №2, в якій сторони домовились збільшити обсяг робіт за договором підряду № 950 від 26.11.2018р. Вартість додаткових робіт, а саме додаткові роботи по влаштуванню полів «Пасма 2», складає 1287455,17грн., з ПДВ. Оплата за роботи здійснюється наступним чином: 40% вартості робіт - в формі оплати - шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, впродовж 5 банківських днів з дати підписання цієї угоди; 40% вартості робіт - в формі оплати - шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, впродовж 10 банківських днів з дати підписання цієї угоди; 20% вартості робіт - в формі оплати - шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, впродовж 5 банківських днів з дати підписання акту прийняття робіт. Строк виконання робіт - впродовж 15 робочих днів (п.п.1, 2, 3, 4 додаткової угоди).

До додаткової угоди №2 від 28.12.2018р. сторонами підписано відповідну специфікацію.

Замовником було проведено розрахунки за додатковою угодою №2 від 28.12.2018р. відповідно до платіжних доручень №21 від 17.01.2019р. на суму 500000грн., №Z1 від 31.01.2019р. на суму 329000грн., №2225 від 11.02.2019р. на суму 180000грн., №Z308 від 14.02.2019р. на суму 208455,17грн., №Z526 від 26.02.2019р. на суму 30000грн., №Z828 від 14.03.2019р. на суму 30000грн.

Підрядником було виконано роботи на користь замовника на суму 1476072,17грн., про що сторонами складено та підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 20.06.2019р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 20.06.2019р.

Позивачем було подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, червень, липень 2019р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6045/19 від 27.12.2021р. позовну заяву ФОП Четрафіла А.С. про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних було повернуто у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020р. апеляційну скаргу ФОП Четрафіла А.С. залишено без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ч.ч.1, 3, 4 ст.225 ГК України).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Породжуючи настання цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування шкоди вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника та шкодою полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв`язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення шкоди як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності такої шкоди та обґрунтованості її розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність шкоди в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було укладено договір №950 від 26.11.2018р., додаткову угоду до нього №2 від 28.12.2018р.

Сторони договору №950 від 26.11.2018р. свої зобов`язання за договором виконали у повному обсязі, зокрема, позивачем було вчасно та у повному обсязі проведено оплати робіт по договору, однак, відповідачем не було зареєстровано у ЄРПН податкові накладні.

Відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абз.1 п.198.1., п.п.198.2., 198.3., ст.198 ПК України).

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України (в редакції станом на липень 2019р.) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За положеннями п.201.1. ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України (в редакції станом на липень 2019р.) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За положеннями п.201.10. ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Позивачем було проведено оплати за платіжними дорученнями: №21 від 17.01.2019р. на суму 500000грн., в тому числі ПДВ 83333,33грн., №Zl від 31.01.2019р. на суму 329000грн., в тому числі ПДВ 54833,33грн., отже податкові накладні відповідач мав зареєструвати до 15.02.2019р. Крім того, позивач правів наступні оплати згідно платіжних доручень: №2225 від 11.02.2019р. на суму 180000грн., в тому числі ПДВ 30000грн., №2308 від 14.02.2019р. на суму 208455,17грн., втому числі ПДВ 34742,53грн., звідси, податкові накладні відповідач мав зареєструвати до 28.02.2019р. Також відповідач за актом приймання виконаних будівельних робіт від 20.06.2019р., без врахування суми попередньо оплачених позивачем, виконав роботи на суму 198617грн., в тому числі ПДВ 33102,83грн. та повинен був зареєструвати податкову накладну до 15.07.2019р.

Таким чином, формування у позивача податкового кредиту з податку на додану вартість було би можливим, якщо відповідач вчасно зареєстрував би податкові накладні із господарських операцій за договором №950 від 26.11.2018р., чого зроблено з боку відповідача не було, протилежне суду не доведено.

Отже, відповідач порушив встановлений положеннями ПК України обов`язок щодо своєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних за операціями по договору №950 від 26.11.2018р., які фактично мали місце. Така бездіяльність відповідача позбавила позивача права отримати податковий кредит з ПДВ в загальній сумі 236012,02грн.

При цьому, відповідач, стверджуючи про своєчасне подання ним належним чином оформлених податкових накладних до реєстрації в ЄРПН, доказів такого до справи не подав.

Між тим, відповідач, не подаючи відповідних доказів до справи, сам повідомив суд про те, що рішеннями податкового органу, які він отримав 03.04.2019р., йому було відмовлено в реєстрації податкових накладних в ЄРПН за номерами 1129920/, 1129916/, 129917/, 1129918/.

До того ж, у зв`язку з несвоєчасним поданням ним позову про оскарження таких рішень контролюючого органу, що встановлено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6045/19 від 27.12.2021р., постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020р., відповідач не довів неправомірність прийняття податковим органом рішень щодо відмови у реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 236012,02грн. збитків підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За розгляд даного позову позивач сплатив 3540,20грн. судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню судом у повній мірі, сплачений ним судовий збір за розгляд даного позову підлягає йому відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Фізичної особи - підприємця Четрафіла Анатолія Степановича ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 236012,02грн. збитків.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Четрафіла Анатолія Степановича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1, ) 236012 (двісті тридцять шість тисяч дванадцять) грн. 02коп. збитків, 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук