ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 вересня 2021 рокуСправа № 921/550/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" б/н від 03.09.2021 (вх. №7219 від 03.09.2021) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА"

до відповідача: Приватного підприємства фірми "АМН ТРАНС"

про стягнення 7 000 150 грн заборгованості

Без виклику повноважних представників

Встановив:

20.08.2021 ТзОВ "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Приватного підприємства фірми "АМН ТРАНС", про стягнення 7 000 150 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором позики №12 від 15.01.2019, зокрема в частині своєчасного повернення отриманих грошових коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.08.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/550/21 визначено суддю Бурду Н.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.08.2021 вказану вище позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу спосіб і строк усунення недоліків позовної заяви (протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху) шляхом подання суду доказів сплати судового збору у розмірі 105 002,25 грн та доказів надіслання копії позовних матеріалів відповідачу.

01.09.2021 ТОВ "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" згідно з заявою б/н від 01.09.2021 усунуто визначені в ухвалі від 26.08.2021 недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.09.2021 (суддя Бурда Н.М.) зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/550/21; постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі № 921/550/21 призначено на 11:00 год. 07.10.2021; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду визначені ст. ст. 165-167 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК України) заяви по суті справи.

Поряд із цим, 03.09.2021 ТзОВ "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА", в порядку ст. ст. 136-137 ГПК України, звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 03.09.2021 (вх. №7219 від 03.09.2021) про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, заявник просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 7 000 150 грн та заборонити будь-яким способом відчужувати нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Гайова, 44, загальною площею 1 976,8 кв.м та складаються з: цегляної майстерні "А" площею 1 907,4 кв.м, цегляного адмінбудинку "Б" площею 69,4 кв.м, цегляно-залізної прохідної "Ж", 2/3 частин огороді 1-2 з залізобетонних плит та заліза та 2/3 частин асфальтного замощення І; визнання права власності на нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Гайова,44, загальною площею 1 081,6 кв.м та складаються з: під літ. "В" торгово-офісні приміщення площею 169,9 кв.м, під літ. "Г" складські приміщення площею 210,9 кв.м, під літ. "Д" складські приміщення площею 301,2 кв.м. під літ. "Е" складські приміщення площею 277,4 кв.м, під літ "Є" складські приміщення площею 12,5 кв.м. під літ. "Ж" складські приміщення площею 109,8 кв.м, 1/3 частина огорожі 1, 1/3 частина огорожі 2, 1/3 частини замощення, що належать Приватному підприємству фірма "АМН Транс".

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник стверджує, що відповідач більше двох років не сплачує заборгованість за договором позики, посадові особи підприємства не відповідають на телефонні дзвінки, причини прострочення не коментують, пропозицій щодо врегулювання спору мирним шляхом не вносять. Також вказує на наявність підозри про те, що ПП фірма "АМН Транс" намагається вивести грошові кошти з рахунків у банківських установах та перепродати єдине майно, яке є у власності підприємства. В підтвердження наведених обставин посилається на витяг з сайту Ria (https://dom.ria.com/uk/realty-prodaja-proizvodstvennye-pomescheniya-ternopol-tsentr-gaevaya-ulitsa-22010146.html). Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості та значного ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки відновлення порушеного права позивача буде неможливим або значно ускладненим. Натомість, застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеженні, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2021, з огляду на перебування судді Бурди Н.М. з 06.09.2021 у відпустці, справу №921/550/21 для розгляду заяви ТзОВ "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" б/н від 03.09.2021 (вх. №4673 від 03.06.2021) про забезпечення позову передано на розгляд судді Гирили І.М.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за наявності умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В п. п. 23, 26, 27 постанови від 05.09.2019 у справі №911/527/19 Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав таку позицію: "Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18)».

Таким чином, заборона відповідачу вчиняти певні дії саме щодо його майна також має стосуватися лише майна, що належить до предмета спору.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вже зазначалось вище, подана заява обґрунтована припущеннями заявника про те, що відповідач намагається вивести грошові кошти з рахунків у банківських установах, а єдине, за твердженням товариства, майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення даного позову, може зникнути, зменшитись за кількістю до моменту винесення рішення, у зв`язку з чим існує загроза виникнення обставин, які істотно ускладнять або взагалі унеможливлять виконання судового рішення у цій справі. Посилаючись на ухилення відповідача від повернення отриманої позики, ведення переговорів щодо її повернення, заявник звертає увагу на добропорядність відповідача, наявну в мережі інтернет інформацію про останнього та дані з Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Стверджує, що останні дають підстави вважати, що відповідач може позбутися (вивести) з фінансових установ належні йому грошові кошти, з метою ухилення від виконання зобов`язань.

Однак, твердження заявника про можливі спроби відповідача вивести грошові кошти з рахунків у банківських установах не підтверджені жодними доказами, як і не надано документів, які б свідчили про наявність/відсутність у відповідача коштів на рахунках у банківських установах, їх розмір, рух тощо.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження доводів заявника про ухилення відповідача від виконання взятих на себе за Договором позики зобов`язань, адже наявність у відповідача боргу і навіть його несплата протягом тривалого часу може бути лише наслідком ведення останнім звичайної господарської діяльності та мати тимчасовий характер. Заявник не довів того, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань чи виконання потенційного судового рішення.

Водночас, з отриманого судом 06.09.2021 безкоштовного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про Приватне підприємство фірма "АМН ТРАНС" вбачається, що останнє не перебуває в процесі припинення або ліквідації, статутний капітал Товариства становить 15 401 320,00 грн.

За даних обставин, твердження заявника про те, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення може призвести до неможливості виконання судового рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог, на думку суду, є необґрунтованими.

Щодо вимоги заявника про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким способом відчужувати належне відповідачу майно суд вважає за доцільне зазначити, що предметом позову у справі №921/550/21 є стягнення заборгованості за Договором позики. В даному випадку між обраним заявником заходом забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу відчужувати належне йому на праві власності нерухоме майно немає зв`язку із позовною вимогою, на забезпечення якої заявник просить вжити такий захід, оскільки нерухоме майно відповідача не належить до предмета спору у даній справі. Окрім того, заборона відчуження майна відповідача, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи заявника про вчинення відповідачем дій по виведенню грошових коштів, не є ані розумним, ані адекватним, ані співмірним із заявленою позовною вимогою заходом забезпечення позову.

При цьому долучені заявником до заяви ксерокопії Витягів станом на 22.01.2013 та на 22.03.2018 відображають лише факт реєстрації права власності належного відповідачу майна. Проте, жодним чином не можуть підтверджувати доводи заявника про те, що таке майно є єдиним майном підприємства, на яке може бути звернено стягнення у випадку задоволення позовних вимог.

Таким чином, дослідивши подану заяву, суд прийшов до висновку, що заявник не надав належних доказів на підтвердження викладених у заяві вимог та не довів розумність, адекватність і співмірність обраних ним заходів забезпечення позову.

Окрім того, суд відзначає, що наведена заявником у п. 2 прохальної частини заяви про забезпечення позову вимога про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Гайова,44, загальною площею 1 081,6 кв.м та складаються з: під літ. "В" торгово-офісні приміщення площею 169,9 кв.м, під літ. "Г" складські приміщення площею 210,9 кв.м, під літ. "Д" складські приміщення площею 301,2 кв.м. під літ. "Е" складські приміщення площею 277,4 кв.м, під літ "Є" складські приміщення площею 12,5 кв.м. під літ. "Ж" складські приміщення площею 109,8 кв.м, 1/3 частина огорожі 1, 1/3 частина огорожі 2, 1/3 частини замощення, що належать Приватному підприємству фірма "АМН Транс", не може бути заходом забезпечення позову в межах справи № 921/550/21, оскільки є самостійним способом захисту цивільних справ та інтересів особи.

За даних обставин, у задоволенні заяви ТзОВ "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" б/н від 03.09.2021 суд відмовляє.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" б/н від 03.09.2021 (вх. №7219 від 03.09.2021) - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання - 06.09.2021 та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання, через Господарський суд Тернопільської області.

3. Копію ухвали направити: Товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА", вул. Дегтярівська, буд. 1, корпус Б, приміщення 12, м. Київ, 10019; Приватному підприємству фірмі "АМН ТРАНС", вул. Гайова, 44, м. Тернопіль, 46008 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.09.2021

Суддя І.М. Гирила