номер провадження справи 12/129/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 Справа № 908/1724/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/1724/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ" (72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригинал" (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Богдана Хмельницького, буд. 73)

про стягнення 42675,69 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № 1892 від 08.06.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригінал" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 42675,69 грн. за договором про закупівлю теплової енергії № 396 від 01.05.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1724/21, присвоєно справі номер провадження 12/129/21, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

29.06.2021 на адресу суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригінал" надійшли заперечення на позовну заяву, в яких останній зазначає наступне:

- з матеріалів справи за період з 30.06.2020 по 30.04.2021, в якому ТОВ «Оригинал» з 23.02.2021 не є власником нерухомого майна за адресою: м. Мелітополь, пр. Б.Хмельницького, б. 73, передав за іпотечним договором ТОВ «Проба «СК Дор», тому вказаний період не підтверджується;

- 22.07.2020 ТОВ «Тепло-Мелітополь» вже зверталась до Господарського суду Запорізької області з подобною позовної заявою;

- у лютому 2021 року ТОВ «Оригинал» виконав рішення суду по справі № 908/1873/20 від 15.10.2020 оплатив загальну суму в розмірі 25223,22 грн., за опалення з цієї суми 22310,00 грн.;

- звертає увагу суду на те, що ТОВ «Тепло-Мелітополь» за цей період не зверталось жодного разу до ТОВ «Оригинал» з вимогою або претензією про погашення заборгованості;

- за період карантину 2020-2021р.р. та судових витрат ТОВ «Оригинал» зазнало тяжке фінансово становище, тому виникла заборгованість на 01.03.2021 в розмірі 32310,60 грн.;

- звертає увагу суду щодо розрахунків у зимовий період 2019-2020 років та розрахунків у зимовий період 2020-2021 років, які відрізняються в декілька разів. Просить відмовити в позові ТОВ «Тепло-Мелітополь».

13.07.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання № 177 від 07.07.2021, відповідно до якого останній просить суд не брати до уваги заперечення на позовну заяву № 1892 від 08.06.2021 від ТОВ «Тепло-Мелітополь» за заборгованістю закупівля теплової енергії за договором № 396 від 01.05.2019 на суму 42675,69 грн. Разом з тим зазначає, що ТОВ «Оригинал» визнає суму заборгованості та просить відстрочку оплати до 01.11.2021р.

13.07.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає наступне:

- пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

- на сьогодні договір про закупівлю теплової енергії № 396 від 01.05.2019 року є діючим, відповідач до ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» з приводу розірвання договору № 396 не звергався;

- будь-яких повідомлень від ТОВ «ОРИГИНАЛ» на адресу позивача з приводу припинення права власності та вибуття із його користування приміщення за адресою: м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, б. 73 не надходило;

- про існування договору про задоволення вимог Іпотекодержателя від 23.02.2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОБА-СК-ДОР» (код за ) та ТОВ «Оригинал», позивач дізнався лише після надходження заперечення на позовну заяву;

- ТОВ «ПРОБА-СК-ДОР» також не звертався до ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» щодо укладання договору про надання послуг з постачання теплової енергії;

- зміна власника не є беззаперечним фактом зміни користувача приміщення;

- з рахунків - актів наданих послуг, складених ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» після 23.02.2021, які були долучені до позову у якості доказів, вбачається, що рахунки - акти наданих послуг від 28.02.2021 року; від 31.03.2021 року; від 30.04.2021 року, підписані Осеневою І.А.;

- відповідно до відомостей, що містяться на веб порталі Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result Осенєва Ірина Олександрівна є керівником ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОРИГИНАЛ";

- жодних зауважень або претензій за наданими рахунками - актами наданих послуг від 28.02.2021, 31.03.2021 року, 30.04.2021 року від відповідача на адресу ТОВ «ТЕПЛО- МЕЛІТОПОЛЬ» не надходило;

- посилання відповідача на судову справу № 908/1873/20, є недоречним оскільки предметом справи № 908/1873/20 було стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з травня 2019 року по травень 2020 року;

- крім того 08.07.2021 року до ТОВ «ГЕГІЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» від ТОВ «Оригинал» за підписом директора Осенєвої І.О. надійшло клопотання від 07.07.2021 року № 177, скероване до суду, відповідно до якого відповідач просить суд не брати до уваги заперечення на позовну заяву;

- заперечує щодо відстрочки, оскільки несвоєчасна сплата споживачами платежів за теплову енергію призводить до виникнення заборгованості у ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» за договорами поставки газу, та своєчасних розрахунків з іншими контрагентами з якими позивач має договірні зобов`язання;

- несвоєчасна сплата споживачами платежів за спожиту теплову енергію перешкоджає позивачу в повному обсязі здійснювати заплановані роботи. Позивач вважаємо, що заперечення по позовну заяву є необґрунтованими, та наполягає на задоволенні позову.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, враховуючи перебування судді Смірнова О.Г. в період з 26.07.2021 по 28.08.2021 у відпустці рішення прийнято без його проголошення - 06.09.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 01.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ", далі Постачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оригинал", далі Споживач, був укладений договір про закупівлю теплової енергії № 396, далі Договір, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого Постачальник зобов`язується постачати Споживачеві вчасно та відповідної якості теплову енергію, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати за теплову енергію за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором. Постачальник постачає (відпускає) Споживачу (субспоживачу) теплову енергію у вигляді гарячої води з 01.05.2019 з максимальним тепловим навантаженням 0,012400 Гкал/год., з них на опалення організації 0,012400 Гкал/год.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що плата за поставлену теплову енергію за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення.

Умовами п. 3.1. - 3.3. Договору сторони визначили, що розрахунковий період оплати за теплову енергію - є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно наданого Постачальником рахунку. Облік відпущеної теплової енергії проводиться за приладами обліку, встановленими на тепловому вводі Споживача (субспоживача). Прилади обліку пломбуються в установленому порядку. Щомісячно, не пізніше 30 числа Споживач надає показання приладів Постачальнику. При відсутності або знятті приладів обліку на ремонт та повірку, кількість відпущеної теплової енергії Споживачу (субспоживачу) розраховується Постачальником розрахунковим способом. У разі встановлення приладів обліку теплової енергії не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку, додаються втрати на дільницях тепломережі, що перебувають на балансі Споживача, від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку. Плата за поставлену теплову енергію вноситься Замовником на підставі платіжного документа в безготівковій формі документа на рахунок із спеціальним режимом використання - р/р № НОМЕР_1 у філії "Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" м. Запоріжжя, МФО 313957 .

Пунктом 5.1. Договору передбачений обов`язок Споживача оплачувати за поставлену теплову енергію в установлені договором строки.

Згідно із п. 13.1. Договору цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається щороку продовжений на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Згідно ст. 631 ЦК України, умови даного договору застосовуються до відносин між Замовником і Учасником, які виникли до його укладання - тобто з 01.05.2019 року.

Докази розірвання сторонами укладеного Договору в матеріалах справи відсутні, відтак його умови є чинними станом на час розгляду даної справи судом.

Позивач в позові вказує, що в порушення умов Договору відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, а саме не здійснив в повному обсязі оплату за спожиту теплову енергію за період з червня 2020 по квітень 2021, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 42675,69 грн.

Так, на виконання умов укладеного Договору позивачем були виписані відповідачу наступні рахунки-акти наданих послуг на загальну суму 45574,04 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 4891 від 30.06.2020 за червень 2020 року - на суму 699,45 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 5839 від 31.07.2020 за липень 2020 року - на суму 699,45 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 6804 від 31.08.2020 за серпень 2020 року - на суму 699,45 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 7797 від 30.09.2020 за вересень 2020 року - на суму 699,45 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 8759 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року - на суму 699,45 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 9631 від 30.11.2020 за листопад 2020 року - на суму 4903,78 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 10680 від 31.12.2020 за грудень 2020 року - на суму 8913,51 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 125 від 31.01.2021 за січень 2021 року - на суму 7838,04 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 1096 від 28.02.2021 за лютий 2021 року - на суму 10376,87 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 2086 від 31.03.2021 за березень 2021 року - на суму 7146,56 грн.;

- рахунок-акт наданих послуг № 3092 від 30.04.2021 за квітень 2021 року - на суму 2898,03 грн.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідачем здійснювались часткові оплати боргу за поставлену теплову енергію за Договором на загальну суму 3190,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:

- меморіальним ордером № @2РL194688 від 06.11.2020 на суму 500,00 грн. (оплата за рах. № 6804);

- меморіальним ордером № @2РL426200 від 11.11.2020 на суму 500,00 грн. (оплата за рах. № 6804);

- меморіальним ордером № @2РL053630 від 20.11.2020 на суму 490,00 грн. (оплата за рах. № 8759);

- меморіальним ордером № @2РL983880 від 27.11.2020 на суму 500,00 грн. (оплата за рах. № 8759);

- меморіальним ордером № @2РL105264 від 30.11.2020 на суму 400,00 грн. (оплата за рах. № 8759);

- меморіальним ордером № @2РL646895 від 30.12.2020 на суму 800,00 грн. (оплата за рах. № 9631).

При цьому позивач в позові зазначає, що зарахування коштів за теплопостачання здійснювались на оплату рахунків за призначенням платежу, зазначеним у меморіальних ордерах. Коли за період, зазначений у меморіальних ордерах виникала переплата, позивачем такі суми переплат були зараховані в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди. Разом з тим вказує, що із суми 3190,00 грн. на погашення боргу за період з червня 2020 по квітень 2021 року було зараховано 2898,35 грн.

Разом з тим позивач в тексті позовної заяви зазначав, що відповідач є власником нежитлового приміщення, загальною площею 247,6 кв.м., А-5 основною площею 218,1 кв.м. за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Богдана Хмельницького, будинок 73, на підтвердження чого надав суду інформаційну довідку № 212847537 від 17.06.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб`єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції - теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 12, 13, 14, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 року передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 03.06.2005 споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Умовами п. 3.1. Договору визначено, що платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно наданого Постачальником рахунку.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов укладеного Договору позивач виписав відповідачу рахунки-акти наданих послуг за період з червня 2020 по квітень 2021 на загальну суму 45574,04 грн. При цьому на вказаних рахунках-актах містяться підписи відповідача.

Таким чином, підписавши вказані рахунки-акти наданих послуг відповідач підтвердив фактичне отримання теплової енергії від позивача в період з червня 2020 по квітень 2021 на суму 45574,04 грн. в розумінні ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Докази у справі свідчать про те, що відповідачем здійснювались часткові оплати боргу за поставлену теплову енергію за Договором на загальну суму 3190,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач в позові зазначив, що із суми 3190,00 грн. на погашення боргу за період з червня 2020 по квітень 2021 року було зараховано 2898,35 грн.

Таким чином, з врахуванням суми, яку позивач зарахував в погашення боргу за спірний період, заборгованість за теплову енергію становить 42675,69 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в клопотанні № 177 від 07.07.2021 визнав суму заборгованості перед позивачем.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що зобов`язання відповідача з оплати за спожиту теплову енергію залишились невиконаними в повному обсязі, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 42675,69 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довів суду факт невиконання відповідачем обов`язку із здійснення в повному обсязі оплати вартості поставленої теплової енергії за період з червня 2020 по квітень 2021, строк оплати якої настав, а наявність заборгованості в сумі 42675,69 грн. підтверджується підписаними між сторонами рахунками-актами наданих послуг, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат боргу та зарахованих позивачем сум в оплату боргу за спірний період.

Відповідач докази оплати в повному обсязі вказаної заборгованості станом на день розгляду даної справи судом не надав, заборгованість перед позивачем визнав.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригинал" про стягнення основного боргу в сумі 42675,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до інформаційної довідки № 274090380 від 09.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зробленої на запит суду вбачається, що станом на 09.09.2021 року об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 247,6 кв.м., літ. А-5, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, буд. 73 з 23.02.2021 року зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ «Проба-СК-ДОР» (власник) на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 23.02.2021.

Однак, враховуючи те, що між позивачем та відповідачем підписані без заперечень та зауважень рахунки-акти наданих послуг за Договором в тому числі за період з лютого 2021 по квітень 2021, відтак відповідач підтвердив фактичне отримання ним теплової енергії у вказаному періоді, а тому зобов`язаний здійснити оплату її вартості.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Втім, докази на підтвердження інформування відповідачем позивача про зміну власника об`єкта нерухомого майна до справи не надані.

Стосовно клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду до 01.11.2021 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом враховано, що підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, надання заявникові відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець визначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Згідно із п. 7.2. чинної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заявивши клопотання про надання відстрочки відповідач не навів будь-якого обґрунтування для задоволення вказаного клопотання, а саме не зазначив обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не надав відповідні докази.

При цьому відповідачем не обґрунтована вимога про надання відстрочки виконання рішення суду саме строком до 01.11.2021 року.

Поряд з цим, надання розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміну способу та порядку виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, ReportsofJudgmentsandDecisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "ІммобільяреСаффі" проти Італії" (ІmmobiliareSaffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Звертаючись із клопотанням про надання відстрочки виконання рішення суду до 01.11.2021 року, відповідач не надав жодних гарантій, що протягом зазначеного часу рішення господарського суду буде ним виконуватись, не надано доказів, які б підтверджували його дійсні наміри щодо вжиття заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення. Тобто, суду не надано належних доказів того, що надання судом відстрочки буде виправданим та забезпечить реальну можливість виконання судового рішення у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, в тому числі заперечення позивача проти надання відстрочки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 01.11.2021 року.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оригинал" відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригинал" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оригинал", 72311, Запорізька область, м. Мелітополь, проспект Богдана Хмельницького, буд. 73, ідентифікаційний код 20474639, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ", 72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61, ідентифікаційний код 42461094, заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 42675 (сорок дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 69 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., видавши наказ.

Враховуючи перебування судді Смірнова О.Г. в період з 26.07.2021 по 28.08.2021 у відпустці повне рішення складено - 09.09.2021 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.