ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1958/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус+" до фізичної особи-підприємця Платонової Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості в загальній сумі 219873,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фокус+" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Платонової Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості в загальній сумі 219873,79 грн., у т.ч.: основного боргу зі сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 174236,73 грн., 15% річних в розмірі 24019,08 грн. та пені в сумі 21617,98 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Як вказує позивач, Товариству з обмеженою відповідальністю "Фокус+" на праві приватної власності належить (на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Носенком О.В.) нерухома річ (нерухоме майно): нежитлова будівля складу, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 73/1, в якій розміщений кран мостовий електричний, вантажопідйомністю 15 тон, що також належить позивачеві.

Так, позивач зазначає, що тривалий час (зокрема, протягом 2016-2020 рр.) позивач перебував у правовідносинах щодо оренди частини об`єкту із фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною на підставі відповідних договорів найму (оренди). При цьому позивач зауважує, що ним, як орендодавцем, належним чином виконувалися умови укладених договорів найму (оренди), у той час як відповідач допускав систематичне порушення своїх зобов`язань за цими договорами.

02.01.2016 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір майнового найму (оренди) № 01/16-12, відповідно до умов якого позивач передав (на підставі акту приймання-передачі від 02.01.2016 р.) у платне строкове користування відповідачеві частину об`єкту, площею 714,00 кв.м, включно із вказаним вище електричним мостовим краном, із метою розміщення та зберігання останнім непродовольчих товарів. Так, згідно із пунктом 3.1 договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р. позивач та відповідач у додатку № 2 до цього договору (розрахунок розміру орендної плати за користування /оренду/ об`єктом оренди по договору 2016-го року) погодили розмір орендної плати у сумі 6666,36 грн. (із ПДВ) - із розрахунку за один календарний місяць оренди. При цьому позивач додає, що підпунктами 3.2 - 3.4 договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р. була передбачена можливість зміни розміру орендної плати по цьому договору. За ствердженнями позивача, протягом дії (строку дії) № 01/16-12 від 02.01.2016 р. позивачем та відповідачем неодноразово погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць) по договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.: із 01.02.2016 р. - 6195,74 грн. із ПДВ (додаткова угода № 1 від 01.02.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.03.2016 р. - 8178,14 грн. із ПДВ (додаткова угода № 2 від 01.03.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.04.2016 р. - 8204,03 грн. із ПДВ (додаткова угода № 3 від 01.04.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.05.2016 р. - 6754,19 грн. із ПДВ (додаткова угода № 4 від 01.05.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.06.2016 р. - 7055,99 грн. із ПДВ (додаткова угода № 5 від 01.06.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.07.2016 р. - 6780,05 грн. із ПДВ (додаткова угода № 6 від 01.07.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.08.2016 р. - 6740,20 грн. із ПДВ (додаткова угода № 7 від 01.08.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.09.2016 р. - 6894,07 грн. із ПДВ (додаткова угода № 8 від 01.09.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.10.2016 р. - 6864,60 грн. із ПДВ (додаткова угода № 9 від 01.02.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.11.2016 р. - 7364,62 грн. із ПДВ (додаткова угода № 10 від 01.11.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.); із 01.12.2016 р. - 11435,20 грн. із ПДВ (додаткова угода № 11 від 01.12.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р.). При цьому позивач зазначає, що 31.12.2016 р. об`єкт оренди було повернуто позивачеві на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 31.12.2016 р.

Щодо 2017-го календарного року позивач вказує наступне. 03.01.2017 р. між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір майнового найму (оренди) № 01/17-10, відповідно до умов якого позивач передав (на підставі акту приймання-передачі від 03.01.2017 р.) у платне строкове користування відповідачеві частину об`єкту, площею 714,00 кв.м, включно із вказаним вище електричним мостовим краном із метою розміщення та зберігання останнім непродовольчих товарів. Як вказує позивач, згідно п. 3.1 договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р. позивач та відповідач у додатку № 2 до цього договору (розрахунок розміру орендної плати за користування /оренду/ об`єктом оренди по договору 2017-го року) погодили розмір орендної плати у сумі 6864,96 грн. (із ПДВ) - із розрахунку за один календарний місяць оренди. При цьому позивач додає, що підпунктами 3.2-3.4 договору була передбачена можливість зміни розміру орендної плати по цьому договору. За ствердженнями позивача, протягом дії (строку дії) договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р. позивачем та відповідачем неодноразово погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць): із 01.02.2017 р. - 7090,15 грн. із ПДВ (додаткова угода № 1 від 01.02.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.03.2017 р. - 6991,92 грн. із ПДВ (додаткова угода № 2 від 01.03.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.04.2017 р. - 6814,18 грн. із ПДВ (додаткова угода № 3 від 01.04.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.05.2017 р. - 7438,62 грн. із ПДВ (додаткова угода № 4 від 01.05.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.06.2017 р. - 10556,41 грн. із ПДВ (додаткова угода № 5 від 01.06.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.07.2017 р. - 6828,78 грн. із ПДВ (додаткова угода № 6 від 01.07.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.08.2017 р. - 6858,17 грн. із ПДВ (додаткова угода № 7 від 01.08.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.09.2017 р. - 6753,75 грн. із ПДВ (додаткова угода № 8 від 01.09.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.10.2017 р. - 9186,91 грн. із ПДВ (додаткова угода № 9 від 01.10.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.11.2017 р. - 7708,26 грн. із ПДВ (додаткова угода № 10 від 01.11.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.); із 01.12.2017 р. - 6740,20 грн. із ПДВ (додаткова угода № 11 від 01.12.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р.). При цьому позивач додає, що 31.12.2017 р. об`єкт оренди було повернуто позивачеві на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 31.12.2017 р.

Стосовно 2018-го календарного року позивач зазначає наступне. 02.01.2018 р. між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір найму (оренди) № 01/18-17, відповідно до умов якого позивач передав (на підставі акту приймання-передачі від 02.01.2018 р.) у платне строкове користування відповідачеві частину об`єкту, площею 714,00 кв.м, включно із вказаним вище електричним мостовим краном із метою розміщення та зберігання останнім непродовольчих товарів, виконання необхідних вантажних робіт. Так, позивач зазначає, що у пункті 3.1 договору позивач та відповідач погодили розмір орендної плати у сумі 8898,53 грн. (із ПДВ) із розрахунку за один календарний місяць оренди. При цьому позивач додає, що підпунктами 3.2 - 3.4 договору була передбачена можливість зміни розміру орендної плати по цьому договору. Як зазначає позивач, протягом дії (строку дії) договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р. позивачем та відповідачем неодноразово погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме: із 01.02.2018 р. - 7521,39 грн. із ПДВ (додаткова угода № 1 від 01.02.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.03.2018 р. - 7569,23 грн. із ПДВ (додаткова угода № 2 від 01.03.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.04.2018 р. - 7521,57 грн. із ПДВ (додаткова угода № 3 від 01.04.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.05.2018 року - 13019,27 грн. із ПДВ (додаткова угода № 4 від 01.05.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.06.2018 р. - 7513,18 грн. із ПДВ (додаткова угода № 5 від 01.06.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.07.2018 року - 7927,96 грн., із ПДВ (додаткова угода №6 від 01.07.2018 року до Договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.08.2018 р. - 11266,70 грн. із ПДВ (додаткова угода № 7 від 01.08.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.09.2018 р. - 10425,09 грн. із ПДВ (додаткова угода № 8 від 01.09.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.10.2018 р. - 10890,97 грн. із ПДВ (додаткова угода № 9 від 01.10.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.11.2018 р. - 10641,93 грн. із ПДВ (додаткова угода № 10 від 01.11.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.); із 01.12.2018 р. - 14408,44 грн. із ПДВ (додаткова угода № 11 від 01.12.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р.). При цьому позивач додає, що 31.12.2018 р. об`єкт оренди було повернуто позивачеві на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 31.12.2018 р.

Щодо 2019-го календарного року позивач вказує наступне. 02.01.2019 р. між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір майнового найму (оренди) № 01/19-18, відповідно до умов якого позивач передав (на підставі акту приймання-передачі від 02.01.2019 р.) у платне строкове користування відповідачеві частину об`єкту, площею 714,00 кв.м, включно із вказаним вище електричним мостовим краном із метою розміщення та зберігання останнім непродовольчих товарів, виконання необхідних вантажних робіт. Так, позивач вказує, що у пункті 3.1 договору позивач та відповідач погодили розмір орендної плати у сумі 12086,90 грн. (із ПДВ) із розрахунку за один календарний місяць оренди, при цьому підпунктами 3.2-3.4 договору була передбачена можливість зміни розміру орендної плати по цьому договору. Як вказує позивач, протягом дії (строку дії) договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р. позивачем та відповідачем неодноразово погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме: із 01.02.2019 р. - 8772,65 грн. із ПДВ (додаткова угода № 1 від 01.02.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.03.2019 р. - 16049,77 грн. із ПДВ (додаткова угода №2 від 01.03.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.04.2019 р. - 11317,85 грн. із ПДВ (додаткова угода № 3 від 01.04.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.05.2019 р. - 15430,97 грн. із ПДВ (додаткова угода № 4 від 01.05.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.06.2019 р. - 12560,69 грн. із ПДВ (додаткова угода № 5 від 01.06.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.07.2019 р. - 10718,57 грн. із ПДВ (додаткова угода № 6 від 01.07.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.08.2019 р. - 19946,30 грн. із ПДВ (додаткова угода № 7 від 01.08.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.09.2019 р. - 7868,00 грн. із ПДВ (додаткова угода № 8 від 01.09.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.10.2019 р. - 13177,58 грн. із ПДВ (додаткова угода № 9 від 01.10.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 01.11.2019 р. - 12295,08 грн. із ПДВ (додаткова угода № 10 від 01.11.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.); із 02.12.2019 р. - 11266,92 грн. із ПДВ (додаткова угода № 11 від 02.12.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р.). При цьому позивач додає, що 31.12.2019 р. об`єкт оренди було повернуто позивачеві на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 31.12.2019 р.

Стосовно 2020-го календарного року позивач вказує наступне. 02.01.2020 р. між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір найму (оренди) № 01/20-20, відповідно до умов якого позивач передав (на підставі акту приймання-передачі від 02.01.2020 р.) у платне строкове користування відповідачеві частину об`єкту, площею 714,00 кв.м, включно із вказаним вище електричним мостовим краном із метою розміщення та зберігання останнім непродовольчих товарів, виконання необхідних вантажних робіт. Водночас, як зазначає позивач, у п. 3.1 вказаного договору позивач та відповідач погодили розмір орендної плати у сумі 13091,90 грн. (із ПДВ) із розрахунку за один календарний місяць оренди, при цьому підпунктами 3.2-3.4 договору була передбачена можливість зміни розміру орендної плати по цьому договору. Так, за ствердженнями позивача, протягом дії (строку дії) договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р. позивачем та відповідачем неодноразово погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме: із 03.02.2020 р. - 9776,09 грн. із ПДВ (додаткова угода № 1 від 03.02.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 02.03.2020 р. - 12406,46 грн. із ПДВ (додаткова угода № 3 від 01.03.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.04.2020 р. - 16759,01 грн. із ПДВ (додаткова угода № 4 від 01.04.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 04.05.2020 р. - 8276,69 грн. із ПДВ (додаткова угода № 5 від 04.05.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.06.2020 р. - 10778,54 грн. із ПДВ (додаткова угода № 6 від 01.06.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.07.2020 року - 14659,85 грн. із ПДВ (додаткова угода № 7 від 01.07.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 03.08.2020 р. - 14 274,29 грн. із ПДВ (додаткова угода № 8 від 03.08.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.09.2020 р. - 11301,19 грн. із ПДВ (додаткова угода № 9 від 01.09.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.10.2020 р. - 11515,39 грн. із ПДВ (додаткова угода № 10 від 01.10.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 02.11.2020 р. - 13905,86 грн. із ПДВ (додаткова угода № 11 від 02.11.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.); із 01.12.2020 р. - 9938,88 грн. із ПДВ (додаткова угода № 12 від 01.12.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р.). При цьому позивач додає, що 31.12.2020 р. об`єкт оренди було повернуто позивачеві на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 31.12.2020 р.

Як зазначає позивач, усі грошові кошти, сплачені відповідачем на користь позивача після укладення договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р. та передачі відповідачем об`єкту оренди за цим договором (календарно, за порядком) слід зараховувати перш за все у погашення заборгованості відповідача із внесення орендної плати, яка (заборгованість) виникла раніше.

Таким чином, за ствердженнями позивача, станом на дату розрахунку (29.06.2021 р.) розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди (основний борг) складає: 159389,01 грн., у т.ч. за договором № 01/19-18 від 02.01.2019 р. - 10704,86 грн., за договором № 01/20-20 від 02.01.2020 р. - 148684,15 грн.).

Крім того, оскільки відповідачем не виконані умови договорів № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. щодо сплати орендної плати, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов вказаних договорів нараховані відповідачу 15% річних від прострочених сум, а також відповідно до п. 5.2 договорів пеню, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2021 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус+" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1958/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.07.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2021 р. розгляд справи № 916/1958/21 відкладено на 30 серпня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.08.2021 р. розгляд справи № 916/1958/21 відкладено на 13 вересня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

13.09.2021 р. позивачем подано до господарського суду клопотання про приєднання (залучення) доказів до матеріалів справи, а саме акту приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 р. на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичну адресу відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання ".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) було укладено договори найму (оренди) № 01/16-12 від 02.01.2016 р., № 01/16-12 від 03.01.2017 р., № 01/18-17 від 02.01.2018 р., № 01/19-18 від 02.01.2019 р., № 01/20-20 від 02.01.2020 р., згідно п. 1 яких орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування: 1) частину нежитлової споруди складу, загальною площею 714,00 кв.м, зазначеного літерою Т - ІІІ в технічному паспорті; 2) кран мостовий електричний, реєстраційний № 4119, розташований на складській площадці, зазначеною літ. Т - ІІ вантажопідйомністю 15 тон - розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 73/1.

Згідно п. 1.2 спірних договорів орендар приймає в користування об`єкт оренди (на умовах, визначених договором) з метою розміщення та зберігання непродовольчих товарів, виконання вантажних робіт.

За умовами п. 1.4 спірних договорів передача об`єкту оренди в користування орендареві (на умовах, визначених договором) не тягне за собою виникнення у останнього права власності та/або інших речових прав (крім тих, які прямо передбачені умовами договором) стосовно об`єкту оренди. Станом на дату набрання чинності договором орендодавець не є власником земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт оренди.

Пунктом 2.1 спірних договорів передбачено, що передача (фактична) орендареві об`єкту оренди оформлюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі, що є невід`ємною частиною договору. До моменту підписання сторонами вказаного акту приймання-передачі об`єкт оренди не вважається таким, що переданий орендареві.

Положеннями пункту 2.2 спірних договорів визначено, що орендодавець зобов`язується передати, а орендар (відповідно) прийняти об`єкт оренди протягом десяти календарних днів з дня набрання чинності договором.

Відповідно до п. 2.3 спірних договорів визначено, що орендар повертає об`єкт оренди орендодавцю в порядку, передбаченому умовами договору.

Пунктом 3.1 договорів № 01/16-12 від 02.01.2016 р. та № 01/17-10 від 03.01.2017 р. визначено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю плату (далі - орендна плата) в розмірі, погодженому сторонами в розрахунку розміру орендної плати за користуванням об`єктом оренди за договором, який додається до договору, є невід`ємною частиною (додаток № 2) та виконує роль протоколу погодження ціни за договором.

Відповідно до п. 3.1 договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р. (в редакції додаткової угоди № 11 від 01.12.2018 р.) за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю плату (далі - орендна плата) в розмірі 14408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) грн. 44 коп. (у т.ч. ПДВ 2401,41 грн.) - із розрахунку за один календарний місяць користування об`єктом оренди.

Згідно п. 3.1 договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р. (в редакції додаткової угоди № 11 від 02.12.2019 р.) за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю плату (далі - орендна плата) в розмірі 11266 (одинадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 92 коп. (у т.ч. ПДВ 1877,82 грн.) - із розрахунку за один календарний місяць користування об`єктом оренди.

Умовами п. 3.1 договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р. (в редакції додаткової угоди № 12 від 01.12.2020 р.) за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю плату (далі - орендна плата) в розмірі 9938 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 88 коп. (у т.ч. ПДВ 1656,48 грн.) - із розрахунку за один календарний місяць користування об`єктом оренди.

В п. 3.4 договорів № 01/16-12 від 02.01.2016 р. та № 01/17-10 від 03.01.2017 р. визначено, що орендар вносить (сплачує) орендну плату щомісяця: за поточний календарний місяць пізніше 10 числа поточного місяця. У разі зміни розміру орендної плати з підстав, передбачених п.п. 3.2/ та / або 3.3. договору, орендодавець вказує новий розмір орендної плати в окремому документі (рахунок на оплату), який завчасно надається (виставляється) орендарю (але в будь-якому випадку за поточний місяць, з якого встановлений новий розмір орендної плати - не пізніше 7-го числа такого місяця). Погодження нового розміру орендної плати здійснюється орендарем шляхом оплати рахунку, отриманого від орендодавця.

Також в п. 3.4 договорів № 01/18-17 від 02.01.2018 р., № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. сторони погодили, що орендар вносить (сплачує) орендну плату щомісяця: за поточний календарний місяць пізніше 25 числа поточного місяця. У разі зміни розміру орендної плати з підстав, передбачених п.п. 3.2/ та / або 3.3. договору, орендодавець має право вказати новий розмір орендної плати в окремому документі (рахунок на оплату), який завчасно надається (виставляється) орендарю. Внесення (сплата) орендарем грошових коштів на підставі такого документу (рахунку на оплату) - у будь-якому разі підтверджує безумовну згоду орендаря із новим розміром орендної плати.

Відповідно до п. 3.4.2 договорів № 01/16-12 від 02.01.2016 р. та № 01/17-10 від 03.01.2017 р. та до п. 3.4.1 договорів № 01/18-17 від 02.01.2018 р., № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. базою для розрахунку розміру орендної плати за поточний календарний (крім першого) місяць (в тому числі при зміні розміру орендної плати за такий поточний місяць по відношенню до попереднього місяця) є розмір орендної плати за попередній календарний місяць.

Згідно п. 3.5 договорів № 01/16-12 від 02.01.2016 р. та № 01/17-10 від 03.01.2017 р. орендна плата нараховується орендодавцем та підлягає внесенню (сплаті) орендарем з моменту фактичного отримання останнім об`єкту оренди (що підтверджується актом приймання-передачі об`єкту оренди - п. 2.1 договору) і до моменту фактичного повернення, що підтверджується: а) у випадку повернення об`єкту оренди за згодою сторін - підписанням акту прийому-передачі/повернення об`єкту оренди - п. 2.3 договору; б) у випадку відмови орендаря від підписання відповідного акту прийому-передачі/повернення об`єкту оренди - актом про фактичне звільнення/повернення об`єкту оренди; в) у випадку повернення об`єкту оренди в примусовому порядку - відповідним офіційним документом/актом) об`єкту оренди орендодавцю.

Положеннями п. 3.5 договорів № 01/18-17 від 02.01.2018 р., № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. визначено, що орендна плата нараховується орендодавцем та підлягає внесенню (сплаті) орендарем з моменту фактичного отримання останнім об`єкту оренди (що підтверджується підписанням акту приймання-передачі об`єкту оренди) і до моменту фактичного повернення об`єкту оренди (якщо інше прямо не передбачено окремою угодою сторін), що може підтверджуватися: а) актом приймання передачі (повернення) об`єкту оренди (у випадку повернення за згодою сторін); б) актом про фактичне звільнення (повернення) об`єкту оренди (у випадку, передбаченому п. 3.6. договору); в) офіційним документом, складеним (оформленим, виданим) уповноваженою на те особою/посадовою особою (у разі, якщо повернення об`єкту оренди відбувається в межах виконання судового рішення/здійснення виконавчого провадження).

В п.п. 4.1.2 п. 4.1 спірних договорів передбачені обов`язки орендаря, зокрема, своєчасно і в повному обсязі вносити/сплачувати орендну плату, інші платежі, прямо передбачені умовами договору, незалежно від результатів своєї діяльності (господарської діяльності), а так само незалежно від фактичного використання/невикористання об`єкту оренди протягом дії договору (якщо інше прямо не передбачено умовами договору);

Умовами п. 5.1 спірних договорів визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій стороні всі збитки (в тому числі і упущену вигоду), з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до п. 5.2 спірних договорів за несвоєчасне (прострочення) внесення/сплату орендної плати (або будь-яких інших платежів, що прямо передбачені умовами договору) орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу - за кожен день прострочення, незалежно від тривалості періоду прострочення (періоду нарахування пені).

Згідно п. 5.3 спірних договорів у разі несвоєчасного (прострочення) внесення/сплати орендної плати (або будь-яких інших платежів, що прямо передбачені умовами договору) орендар сплачує орендодавцю суму борту із урахуванням індексу інфляції, а також 15 процентів річних від простроченої суми - за весь період прострочення, незалежно від тривалості періоду прострочення (періоду нарахування процентів).

Пунктом 6.1 договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р. визначено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 р.

За умовами п. 6.1 договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р. визначено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 р.

Положеннями п. 6.1 договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р. передбачено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 р.

Так, в п. 6.1 договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р. погоджено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 р.

Умовами п. 6.1 договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р. визначено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 р.

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) були укладені додаткові угоди до договору найму (оренди) № 01/16-12 від 02.01.2016 р., якими погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме:

- додаткова угода № 1 від 01.02.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.02.2016 р. розмір орендної плати становив 6195,74 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 2 від 01.03.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.03.2016 р. розмір орендної плати становив 8178,14 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 3 від 01.04.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.04.2016 р. розмір орендної плати становив 8204,03 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 4 від 01.05.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.05.2016 р. розмір орендної плати становив 6754,19 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 01.06.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.06.2016 р. розмір орендної плати становив 7055,99 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 6 від 01.07.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.07.2016 р. розмір орендної плати становив 6780,05 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 7 від 01.08.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.08.2016 р. розмір орендної плати становив 6740,20 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 8 від 01.09.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої з 01.09.2016 р. розмір орендної плати становив 6894,07 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 9 від 01.02.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.10.2016 р. розмір орендної плати становив 6864,60 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 10 від 01.11.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.11.2016 р. розмір орендної плати становив 7364,62 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 11 від 01.12.2016 р. до договору № 01/16-12 від 02.01.2016 р., відповідно до якої із 01.12.2016 р. розмір орендної плати становив 11435,20 грн. із ПДВ.

Також, як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) були укладені додаткові угоди до договору найму (оренди) № 01/17-10 від 03.01.2017 р., якими погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме:

- додаткова угода № 1 від 01.02.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.02.2017 р. розмір орендної плати становив 7090,15 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 2 від 01.03.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.03.2017 р. розмір орендної плати становив 6991,92 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 3 від 01.04.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.04.2017 р. розмір орендної плати становив 6814,18 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 4 від 01.05.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.05.2017 р. розмір орендної плати становив 7438,62 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 01.06.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.06.2017 р. розмір орендної плати становив 10556,41 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 6 від 01.07.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.07.2017 р. розмір орендної плати становив 6828,78 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 7 від 01.08.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.08.2017 р. розмір орендної плати становив 6858,17 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 8 від 01.09.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.09.2017 р. розмір орендної плати становив 6753,75 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 9 від 01.10.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.10.2017 р. розмір орендної плати становив 9186,91 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 10 від 01.11.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.11.2017 р. розмір орендної плати становив 7708,26 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 11 від 01.12.2017 р. до договору № 01/17-10 від 03.01.2017 р., відповідно до якої із 01.12.2017 р. розмір орендної плати становив 6740,20 грн. із ПДВ.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) були укладені додаткові угоди до договору найму (оренди) № 01/18-17 від 02.01.2018 р., якими погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме:

- додаткова угода № 1 від 01.02.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.02.2018 р. розмір орендної плати становив 7521,39 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 2 від 01.03.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.03.2018 р. розмір орендної плати становив 7569,23 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 3 від 01.04.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.04.2018 р. розмір орендної плати становив 7521,57 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 4 від 01.05.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.05.2018 р. розмір орендної плати становив 13019,27 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 01.06.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.06.2018 р. розмір орендної плати становив 7513,18 грн. із ПДВ ();

- додаткова угода №6 від 01.07.2018 року до Договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.07.2018 р. розмір орендної плати становив 7927,96 грн., із ПДВ;

- додаткова угода № 7 від 01.08.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.08.2018 р. розмір орендної плати становив 11266,70 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 8 від 01.09.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.09.2018 р. розмір орендної плати становив 10425,09 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 9 від 01.10.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.10.2018 р. розмір орендної плати становив 10890,97 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 10 від 01.11.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.11.2018 р. розмір орендної плати становив 10641,93 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 11 від 01.12.2018 р. до договору № 01/18-17 від 02.01.2018 р., відповідно до якої із 01.12.2018 р. розмір орендної плати становив 14408,44 грн. із ПДВ.

Водночас, як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) були укладені додаткові угоди до договору найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р., якими погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме:

- додаткова угода № 1 від 01.02.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.02.2019 р. розмір орендної плати становив 8772,65 грн. із ПДВ;

- додаткова угода №2 від 01.03.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.03.2019 р. розмір орендної плати становив 16049,77 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 3 від 01.04.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.04.2019 р. розмір орендної плати становив 11317,85 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 4 від 01.05.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.05.2019 р. розмір орендної плати становив 15430,97 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 01.06.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.06.2019 р. розмір орендної плати становив 12560,69 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 6 від 01.07.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.07.2019 р. розмір орендної плати становив 10718,57 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 7 від 01.08.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.08.2019 р. розмір орендної плати становив 19946,30 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 8 від 01.09.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.09.2019 р. розмір орендної плати становив 7868,00 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 9 від 01.10.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.10.2019 р. розмір орендної плати становив 13177,58 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 10 від 01.11.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 01.11.2019 р. розмір орендної плати становив 12295,08 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 11 від 02.12.2019 р. до договору № 01/19-18 від 02.01.2019 р., відповідно до якої із 02.12.2019 р. розмір орендної плати становив 11266,92 грн. із ПДВ.

Між тим, як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (орендар) були укладені додаткові угоди до договору найму (оренди) № 01/20-20 від 02.01.2020 р., якими погоджувалися зміни розміру орендної плати (із розрахунку за один календарний місяць), а саме:

- додаткова угода № 1 від 03.02.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 03.02.2020 р. розмір орендної плати становив 9776,09 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 3 від 01.03.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 02.03.2020 р. розмір орендної плати становив 12406,46 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 4 від 01.04.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.04.2020 р. розмір орендної плати становив 16759,01 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 04.05.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 04.05.2020 р. розмір орендної плати становив 8276,69 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 6 від 01.06.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.06.2020 р. розмір орендної плати становив 10778,54 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 7 від 01.07.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.07.2020 року розмір орендної плати становив 14659,85 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 8 від 03.08.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 03.08.2020 р. розмір орендної плати становив 14274,29 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 9 від 01.09.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.09.2020 р. розмір орендної плати становив 11301,19 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 10 від 01.10.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.10.2020 р. розмір орендної плати становив 11515,39 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 11 від 02.11.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 02.11.2020 р. розмір орендної плати становив 13905,86 грн. із ПДВ;

- додаткова угода № 12 від 01.12.2020 р. до договору № 01/20-20 від 02.01.2020 р., відповідно до якої із 01.12.2020 р. розмір орендної плати становив 9938,88 грн. із ПДВ.

Між тим, за ствердженнями позивача, відповідач всупереч п. 3.4 договорів оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. не виконав належним чином зобов`язання за вказаними договорами оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по орендній платі в загальному розмірі 159389,01 грн., в т.ч. 10704,86 грн. за договором № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та 148684,15 грн. за договором № 01/20-20 від 02.01.2020 р., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Так, відповідач з моменту прийняття в оренду нежитлових приміщень згідно п. 3.4 договорів № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та 148684,15 грн. за договором № 01/20-20 від 02.01.2020 р. мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату за поточний календарний місяць пізніше 25 числа поточного місяця.

Однак, як з`ясовано судом, в порушення умов договорів відповідачем не здійснювалась передбачена договорами оплата, а саме за договором № 01/19-18 від 02.01.2019 р. за період з листопада 2019 р. по грудень 2019 р. включно, а також за договором № 01/20-20 від 02.01.2020 р. за період з січня 2020 р. по грудень 2020 р. включно, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Так, несплата відповідачем орендної плати за вище вказаними договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. є порушенням вимог чинного законодавства та умов цих договорів, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договорів № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в загальному розмірі 159389,01 грн., в т.ч. 10704,86 грн. за договором № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та 148684,15 грн. за договором № 01/20-20 від 02.01.2020 р.

Тим більш згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 2530,76 грн. та за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 19087,22 грн., суд зазначає наступне.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

В свою чергу невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (невнесення відповідачем орендної плати) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

При цьому слід зазначити, що чинним законодавством передбачено відповідальність орендаря за невиконання обов`язку щодо внесення орендної плати.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 5.2 вказаних договорів оренди, за несвоєчасне (прострочення) внесення/сплату орендної плати (або будь-яких інших платежів, що прямо передбачені умовами договору) орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу - за кожен день прострочення, незалежно від тривалості періоду прострочення (періоду нарахування пені).

При цьому, як передбачає частина 1 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 Господарського кодексу України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

При цьому, враховуючи положення п. 5.2 спірних договорів оренди, суд вважає в даному випадку правомірним нарахування пені без врахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме за весь період прострочення виконання відповідачем зобов`язань.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р. щодо внесення орендної плати, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню. Так, дослідивши та перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми пені за несвоєчасну сплату орендної плати за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в розмірі 2530,76 грн. та за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 19087,22 грн., судом наразі встановлено, що розрахунки пені було здійснено позивачем вірно, також вказані розрахунки відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в розмірі 2530,76 грн. та за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 19087,22 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

До того ж в п. 5.3 вказаних договорів оренди передбачено, що у разі несвоєчасного (прострочення) внесення/сплати орендної плати (або будь-яких інших платежів, що прямо передбачені умовами договору) орендар сплачує орендодавцю суму борту із урахуванням індексу інфляції, а також 15 процентів річних від простроченої суми - за весь період прострочення, незалежно від тривалості періоду прострочення (періоду нарахування процентів).

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення процентів річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення процентів річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що в укладеному сторонами по справі договорі оренди встановлено 15% річних, відповідно сплаті підлягають саме 15% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати орендної плати за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. та № 01/20-20 від 02.01.2020 р., суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 15% річних на існуючі суми боргу. Дослідивши та перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум 15% річних за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 2496,53 грн. та № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 21522,55 грн., судом встановлено, що вказані розрахунки 15% річних за обрані позивачем періоди прострочення не суперечать чинному законодавству та є вірними. Також вказані розрахунки відповідачем не спростовано. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 15% річних за несвоєчасну сплату орендної плати за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 2496,53 грн. та № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 21522,55 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснені позивачем розрахунки інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату орендної плати за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 759,84 грн. та № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 14087,88 грн. та встановлено, що розрахунки інфляційних втрат були здійснені позивачем вірно, також вказані розрахунки відповідачем не спростовано. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за несвоєчасну сплату орендної плати за договорами оренди № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 759,84 грн. та № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 14087,88 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус+" обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3298,11 грн., понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Так, частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн., при цьому позивач вказав суму фактично понесених у розмірі 12600,00 грн. витрат на правову допомогу, а також зазначив, що у разі понесення у подальшому іншої фактичної суми судових витрат, позивач планує заявити про їх розподіл. При цьому на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги № 22/2021 від 21.06.2021 р., рахунку-фактури № 2/06/21 від 29.06.2021 р., акту приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 р. та платіжного доручення № 378 від 29.06.2021 р.

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги № 22/2021, укладеного 21 червня 2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (клієнт) та адвокатом Север`яновим Денисом Ігоровичем, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу (адвокатські послуги) щодо представництва клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій (забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному та/або конституційному судочинстві), під час здійснення кримінального провадження, виконавчого провадження, у органах державної влади та місцевого самоврядування, перед будь-якими іншими юридичними, самозайнятими (у т.ч. приватними виконавцями, нотаріусами, адвокатами тощо), фізичними особами, суб`єктами, що не мають статусу юридичної особи, здійснення інших форм представництва клієнта, здійснення захисту (у разі необхідності) клієнта, надання інших видів правової допомоги клієнту - з усіх питань, пов`язаних із правовідносинами між клієнтом та фізичною особою-підприємцем Платоновою Ганною Михайлівною (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно п. 2.1 договору від 29.06.2021 р. адвокат має право:

- підписувати та пред`являти (подавати) позови (позовні заяви), підписувати та подавати відзиви, відповіді на відзив, заперечення, пояснення; підписувати та подавати заяви, клопотання (заяви із процесуальних питань), заявляти усні заяви та клопотання; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог (від позову), визнавати повністю або частково позови, зміни підстав або предмета позову; знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, укладати угоди про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу), мирові угоди та звертатися щодо їх затвердження, звертатися до суду та приймати участь у врегулюванні спорів за участю судді; оскаржувати (шляхом складення, підписання та подання відповідних скарг, апеляційних та касаційних скарг) рішення, постанови, інші документи державних органів, органів місцевого самоврядування, органів досудового розслідування (слідчих, керівників органів досудового розслідування) та прокурорів, рішення, ухвали, постанови судів першої та апеляційної інстанції; подавати конституційні скарги; пред`являти від імені клієнта всі необхідні документи, заяви, пояснення, пред`являти виконавчі документи до стягнення, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими нормами чинного законодавства України;

- приймати участь у здійсненні заходів, щодо проведення будь-яких видів експертних досліджень (судових та позасудових експертизах, експертизах спеціалістів, дослідженнях спеціалістів тощо), отримувати оригінали або копії документів за результатами проведення таких експертиз та досліджень;

- підписувати та пред`являти (подавати) заяви про примусове виконання рішень (про відкриття виконавчого провадження/про примусове виконання), заяви про видачу судового наказу, виконавчих листів та/або інших виконавчих документів, приймати участь під час здійснення (вчинення/провадження) виконавчих дій, надавати письмові та усні пояснення у виконавчому провадженні, подавати докази, підписувати та подавати (пред`являти, заявляти) будь-які необхідні заяви, клопотання, зауваження, заперечення тощо у виконавчому провадженні (під час здійснення виконавчих дій), отримувати в органах виконавчої служби (у державних або приватних виконавців) будь-які документи (оригінали або копії), пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, приймати участь у процедурах виконавчого провадження як представник клієнта, ознайомлюватися із матеріалами виконавчих проваджень, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи та клопотання оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (керівника органу державної виконавчої служби або безпосередньо самого органу державної виконавчої служби) або приватного виконавця, а також користуватися іншими правами, наданими нормами чинного законодавства України як представнику клієнта у виконавчому провадженні під час здійснення виконавчих дій);

- вести від імені клієнта переговори та попередньо узгоджувати всі процесуальні питання, подавати та підписувати всі документи, необхідні для використання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, тощо, а також інших документів, що стосуватимуться прав та законних інтересів клієнта, сплачувати платежі та виконувати будь-які дії в межах наданих йому повноважень, пов`язані з веденням справи в суді;

- звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

- представляти і захищати права, свободи та інтереси клієнта у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

- ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

- складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

- доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

- бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

- збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

- посвідчувати копії документів у справах (провадженнях), які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; надавати клієнту необхідну допомогу в підготовці, оформленні та/або посвідченні (самим клієнтом або за його участю) копій необхідних документів;

- одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

- вчиняти від імені клієнта всі необхідні дії, спрямовані на захист його прав, свобод і інтересів;

- використовувати всі способи захисту не заборонені законом, Правилами адвокатської етики та цим договором;

- збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах (провадженнях) і справах про адміністративні правопорушення, зокрема: запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян - за їх згодою;

- направляти клієнту повідомлення засобами: СМС-розсилок; поштового зв`язку; електронної пошти; телефонного та/або факсимільного зв`язку; електронного секретаря (автообдзвон); надавати клієнту інші види правової допомоги;

- самостійно визначати обсяг послуг, який необхідно надати клієнта - що відповідає потребі (інтересам) клієнта у конкретному випадку (якщо клієнт прямо не заперечує проти цього);

- користуватися іншими правами, передбаченими Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.2 договору від 29.06.2021 р. при здійсненні повноважень, зазначених в п. 2.1 договору, адвокат має сумлінно ставитися до виконання своїх обов`язків, керуватися умовами договору та чинним законодавством. Адвокат гарантує таку якість адвокатських послуг, що відповідає вимогам, які звичайно ставляться до послуг такого роду.

В п. 4.1 договору від 29.06.2021 р. сторони домовились, що за надання правової допомоги (адвокатських послуг) відповідно до умов договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 900 (дев`ятисот) гривень 00 коп. - за одну годину надання адвокатських послуг адвокатом. У разі, якщо надання адвокатських послуг здійснювалося менш ніж одну годину - розрахунок та сплата винагороди (гонорару) здійснюється як за одну (повну) годину. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину послуг безоплатно (якщо це не суперечить інтересам клієнта).

Положеннями п. 4.2 договору від 29.06.2021 р. сторони погодили, що розмір винагороди (гонорару) не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом конкретного позитивного результату, якого бажає клієнт (якщо інше не передбачено окремою угодою сторін, укладеною у письмовій формі).

За умовами п. 4.3 договору від 29.06.2021 р. розрахунок суми винагороди (гонорару) адвоката (п. 4.1 договору) здійснюється за надання адвокатських послуг у робочий час та робочі дні (з 8-мої години ранку до 20-тої години увечері, з понеділка по п`ятницю). Сума винагороди (гонорару) подвоюється у разі надання адвокатом послуг клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні.

Для здійснення клієнтом оплати винагороди (гонорару) адвокату (за певний обсяг послуг) останній надає клієнтові рахунок-фактуру. У разі відсутності претензій клієнт сплачує винагороду (гонорар) протягом 3-х календарних днів із дня отримання відповідного рахунку-фактури. За результатами надання певного обсягу послуг (за відповідний календарний місяць) адвокат складає та передає клієнтові (у двох примірниках) акт приймання-передачі наданих послуг. Підписання клієнтом такого акту приймання-передачі наданих послуг підтверджує прийняття останнім (без будь-яких заперечень та претензій) відповідного обсягу наданих адвокатських послуг (п. 4.4 договору від 29.06.2021 р.).

Пунктом 4.5 договору від 29.06.2021 р. передбачено, що усі розрахунки здійснюються між сторонами в готівковій або безготівковій формі (відповідно до норм чинного законодавства та домовленості сторін). Клієнт має право здійснити попередню оплату (повністю або частково) послуг адвоката (на підставі рахунку-фактури, наданого адвокатом).

Згідно п. 8.1 договору від 29.06.2021 р. договір набирає чинності з моменту (дати) його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців. У випадку, якщо жодна із сторін цього договору не повідомила іншу сторону про розірвання цього договору, цей договір є продовженим на наступні 12-ть календарних місяців.

Відповідно до п. 8.2 договору від 29.06.2021 р. зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою письмовою угодою до цього договору. Зміни до цього договору набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги № 22/2021 від 21.06.2021 р., рахунок-фактура № 2/06/21 від 29.06.2021 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 р. та платіжне доручення № 378 від 29.06.2021 р., а також встановлений ньому фіксований розмір адвокатських послуг у розмірі 900 грн. за одну годину за надання адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Наразі з доданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 р., що містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вбачається, що для представництва інтересів позивача в господарському суді Одеської області по даній справі № 916/1958/21 адвокатом Север`яновим Денисом Ігоровичем враховано час на:

- консультацію щодо можливості представництва (захисту) прав та інтересів клієнта (у суді) у зв`язку із порушенням прав та інтересів клієнта діями (бездіяльністю) фізичної особи-підприємця Платонової Г.М., визначення потенційного впливу можливого спору між клієнтом та фізичною особою-підприємцем Платоновою Г.М. на господарську діяльність клієнта - 1 година - 900 грн.;

- аналіз норм законодавства, пошук актуальної судової практики, підготовлення правової позиції з метою підготовлення позову - у зв`язку із порушенням прав та інтересів клієнта діями (бездіяльністю) фізичної особи-підприємця Платонової Г.М. - 5 годин по 900 грн. за 1 год.;

- підготовлення (складання) позовної заяви, підготовлення позовної заяви та додатків до неї до подання до суду - у зв`язку із порушенням прав та інтересів клієнта діями (бездіяльністю) фізичної особи-підприємця Платонової Г.М. - 7 годин по 900 грн. за 1 год.;

- пред`явлення позову (подання позовної заяви) до суду першої інстанції (Господарський суд Одеської області) - 1 год. - 900 грн.;

- представництво (захист) прав та інтересів клієнта у суді першої інстанції (прибуття до суду, участь у судових засіданнях) - 2 год. по 900 грн. за 1 год.

Дослідивши та проаналізувавши зміст договору договір про надання правової допомоги № 22/2021 від 21.06.2021 р., акт приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 р. та вид правової допомоги, що надається адвокатом, суд вважає обґрунтованим витрачений час змісту наданих послуг.

Положення ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачають, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Відтак, з огляду на вказані положення ст.ст. 123, 129 ГПК України, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус+" до фізичної особи-підприємця Платонової Ганни Михайлівни про стягнення заборгованості в загальній сумі 219873,79 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця Платонової Ганни Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус+" (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10; ) заборгованість з орендної плати за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 10704/десять тисяч сімсот чотири/грн. 86 коп., заборгованість з орендної плати за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в розмірі 148684/сто сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири/грн. 15 коп., 15% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 2496/дві тисячі чотириста дев`яносто шість/грн. 53 коп., 15% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 21522/двадцять одна тисяча п`ятсот двадцять дві/грн. 55 коп., пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 2530/дві тисячі п`ятсот тридцять/грн. 76 коп., інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/19-18 від 02.01.2019 р. в сумі 759/сімсот п`ятдесят дев`ять/грн. 84 коп., інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в розмірі 14087/чотирнадцять тисяч вісімдесят сім/грн. 88 коп., пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором найму (оренди) № 01/20-18 від 02.01.2020 р. в сумі 19087/дев`ятнадцять тисяч вісімдесят сім/грн. 22 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3298/три тисячі двісті дев`яносто вісім/грн. 11 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14400/чотирнадцять тисяч чотириста/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2021 р.

Суддя В.С. Петров