ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 вересня 2021 року, м. Херсон, справа № 923/1191/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши заяву ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

у с т а н о в и в:

02.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В обґрунтування поданої заяви Заявник вказав, що:

- протягом 2020 - 2021 років уклав кредитні договори з 27 кредитними організаціями, за умовами яких отримав кредитні кошти,

- станом на час подачі заяви заборгованість за кредитними договорами складає 166 752,01 грн,

- він не в змозі сплачувати заборгованість через відсутність коштів та майна,

- копії усіх кредитних договорів та доказів отримання кредитів ним не подаються, оскільки у нього вони відсутні.

За результатами вивчення матеріалів поданої заяви суд вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступних обставин та підстав.

Умови та порядок відновлення платоспроможності фізичної особи регулюється положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 по справі № 910/4510/20 зробив правовий висновок стосовно основної мети вказаного Кодексу.

У пунктах 53-56 Суд вказав, що:

- процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес (пункт 53),

- захист публічного інтересу знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України) (пункт 54),

- захист приватного інтересу полягає у максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів (пункт 55),

- однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів (пункт 56).

Положення статті 1 КУзПБ надають, серед інших, визначення «неплатоспроможності» та «грошового зобов`язання». Так, під неспроможністю боржника визначається його неспроможність виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом. Грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Цією ж статтею встановлено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду.

Стаття 113 КУзПБ встановлює, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до статті 119 КУзПБ у підготовчому засіданні суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі, вирішує інші питання (частина 1); підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 2).

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями статті 39 КУзПБ, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Зокрема, частина 1 статті 39 КУзПБ передбачає, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні. За частиною 2 цієї ж статті у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

У названій постанові Верховний Суд зробив правовий висновок стосовно застосування статті 39 КУзПБ. Так, він вказав, що завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошового зобов`язання» боржника перед ініціюючим кредитором, встановлення наявності спору про право, встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (пункт 61).

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи за наслідками підготовчого засідання суд повинен дати відповідь (серед іншого) на питання наявності грошових вимог до боржника, їх розміру станом на час подання заяви до суду, несплати кредиторам.

Верховний Суд у згаданій постанові також зробив правовий висновок стосовно використання певних підходів при розгляді заяви кредитора та визнання кредиторських вимог.

Так, Суд вказав, що:

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство (пункт 70),

- наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство (пункт 71),

- для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення (пункт 72),

- у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (пункт 73).

На підставі викладених правових положень та висновків Верховного Суду стосовно застосування норм права суд висновує, що при вирішенні питання про прийняття поданої заяви до розгляду та відкритті провадження у справі зобов`язаний дослідити не тільки надану Заявницею інформацію про наявні кредитні договори, але й безпосередні докази їх укладення з кредиторами, а також докази отримання кредитів за кожним з них. Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з наведеною метою подальшого підготовчого засідання.

У даному випадку Заявником у якості підтвердження укладення договорів з кредиторами та наявності заборгованості надані:

- документ з інформацією «Українського бюро кредитних історій»,

- список кредиторів і боржників,

- кредитні договори з 8 кредиторами.

Пункт 3 частина 2 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язує заявника при подачі заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність викласти в ній обставини, що є підставою для звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 того ж Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У свою чергу, у пункті 5 частини 3 статті 162 ГПК України вказано, що позовна заява повинна містити докази, що підтверджують обставини, на підставі яких вона подана до суду.

Отже, зазначення у заяві про відкриття провадження про банкрутство доказів наявної заборгованості та відповідних правовідносин, за якими вона виникла, є обов`язком заявника.

У даному випадку в підтвердження заборгованості Заявник послалася на наявність 27 кредитних договорів, проте до заяви додав лише 8 з них, та вказав, що у нього відсутня можливість надати всі договори. Поряд з цим, Заявник не надав доказів отримання кредитів.

Отже, суд вказує, що Заявник не надав доказів безпосереднього отримання кредитів за усіма наявними договорами та не підтвердив на даній стадії власної заборгованості у сумі 166 752,01 грн.

Резюмуючи наведене, суд висновує, що Заявник не подав належних доказів наявності заборгованості, що є підставою для залишенню заяви без руху за частиною 3 статті 37, статтею 113 КУПБ та частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 37, 113 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 162, 174, 232 ГПК України,

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 надати до суду у строк до 04.10.2021 (з урахуванням необхідного часу для збирання доказів):

- докази отримання кредитів (перерахування коштів) за кожним з кредитних договорів,

- копії кредитних договорів, вказаних у кредитній історії та заяві про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.К. Закурін