ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1438/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 14)

до Комунального підприємства житлово-обслуговуючої контори "Рута" (09176, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Мала Вільшанка, відділок "Селекційний", вул. Центральна, 1)

про стягнення 391100,13 грн. заборгованості за договором № 6212 від 01.07.2013 р., у тому числі - 361986,67 грн. основного боргу, 13722,52 грн. пені, 3815,27 грн. 3% річних, 11575,67 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (далі - ТОВ "Білоцерківвода", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства житлово-обслуговуючої контори "Рута" (далі - КПЖОК "Рута", відповідач) про стягнення 391100,13 грн. заборгованості за договором № 6212 від 01.07.2013 р., у тому числі - 361986,67 грн. основного боргу, 13722,52 грн. пені, 3815,27 грн. 3% річних, 11575,67 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 6212 від 01.07.2013 р., згідно з яким відповідачеві були надані послуги, що підтверджується актами приймання-передачі. Проте, КПЖОК "Рута" оплата за постачання холодної води та водовідведення була здійснена частково, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 361986,67 грн. основного боргу, 13722,52 грн. пені, 3815,27 грн. 3% річних, 11575,67 грн. інфляційних втрат і судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" позовною заявою до Комунального підприємства житлово-обслуговуючої контори "Рута" про стягнення 391100,13 грн. заборгованості за договором № 6212 від 01.07.2013 р., підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.07.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (виконавець) та Комунальним виробничо-аграрним підприємством "Рута" (на даний час - Комунальне підприємство житлово-обслуговуючої контори "Рута") (споживач) було укладено договір № 6212 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і у повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Кількість холодної води, що постачається виконавцем на об`єкти споживача, визначається показниками приладів обліку, встановлених на межі балансової належності мереж споживача та виконавця опломбованих і зареєстрованих виконавцем (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.12 договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості наданих послуг споживач зобов`язаний у 5-тиденний термін з дня отримання рахунку направити до виконавця уповноваженого представника з відповідними обгрунтовуючими документами для врегулювання розрахунків. У випадку невиконання цієї умови рахунки вважаються прийнятими до оплати.

Пунктом 4.2 договору встановлено термін оплати рахунків за надані послуги - протягом 5-ти банківських днів з дати отримання споживачем рахунків.

Підпунктом 5.5.1 п. 5.5 договору закріплено обов`язок споживача оплачувати послуги згідно отриманих від виконавця рахунків та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Споживач зобов`язаний, у разі несвоєчасного внесення плати за послуги, сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі (пп. 5.5.5 п. 5.5 договору).

Умовами п. 6.1 договору встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в розрахунковий період. Нарахування пені здійснюється за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Як слідує з позову, позивачем щомісяця вручаються безпосередньо відповідачу рахунки на оплату послуг та акти надання послуг на централізоване постачання холодної води та водовідведення. Дати вручення відповідачу рахунків за надані послуги зазначені у цих рахунках, які містять підпис відповідача, що підтверджує факт отримання рахунків відповідачем.

Так, на виконання договору виконавець передав, а споживач отримав послуги, що підтверджується рахунками про оплату послуг та актами наданих послуг за відповідні періоди, у тому числі - рахунками № 6212 за квітень 2020 р. на суму 203499,36 грн., № 6212 за травень 2020 р. на суму 218421,96 грн., № 6212 за червень 2020 р. на суму 199070,24 грн., № 6212 за липень 2020 р. на суму 235757,59 грн., № 6212 за серпень 2020 р. на суму 269944,94 грн., № 6212 за вересень 2020 р. на суму 306532,29 грн., № 6212 за жовтень 2020 р. на суму 350119,64 грн., № 6212 за листопад 2020 р. на суму 386706,99 грн., № 6212 за грудень 2020 р. на суму 415294,34 грн., № 6212 за січень 2021 р. на суму 460055,11 грн., а також актами надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення - за квітень 2020 р. на суму 14922,60 грн., за травень 2020 р. на суму 14922,60 грн., за червень 2020 р. на суму 14922,60 грн., за липень 2020 р. на суму 46587,35 грн., за серпень 2020 р. на суму 46587,35 грн., за вересень 2020 р. на суму 46587,35 грн., за жовтень 2020 р. на суму 46587,35 грн., за листопад 2020 р. на суму 46587,35 грн., за грудень 2020 р. на суму 46587,35 грн., за січень 2021 р. на суму 44760,77 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Факт отримання від позивача наведених послуг відповідачем не заперечений.

Відповідачем було частково оплачено надані позивачем послуги.

На підтвердження обставин часткової сплати/несплати відповідачем отриманих послуг за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 6212 від 01.07.2013 р. позивачем надано довідку про надходження на поточний рахунок ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» IBAN НОМЕР_1 , відкритий у Другому відділенні AT «КРЕДІ АЕРІКОЛЬ БАНК» в м. Біла Церква, грошових коштів та їх призначення від підприємства Комунальне підприємство житлово-обслуговуюча контора «Рута» за період з 01.05.2018 р. по 04.02.2021 р. Також оплата отриманих послуг проводилась через касу ТОВ «Білоцерківвода», для підтвердження чого до матеріалів справи позивачем долучено витяг з картки особового рахунку.

З вищенаведеного вбачається, що за 2018-2021 роки відповідач оплачував надані згідно договору послуги частково. При цьому, кошти, що надходили від відповідача, частково зараховані в рахунок погашення заборгованості за попередній період, у зв`язку із чим неоплаченими залишились надані позивачем послуги згідно договору за квітень 2020 року та повністю неоплаченими за період з травня 2020 року по січень 2021 року включно.

КПЖОК "Рута" та ТОВ "Білоцерківвода" було підписано акт звірки за 2020 рік.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Білоцерківвода" зазначає, що у Комунального підприємства житлово-обслуговуючої контори "Рута" за вказаним вище договором утворилась заборгованість в сумі 361986,67 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за отримані від позивача послуги не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого до стягнення боргу у розмірі 361986,67 грн.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 361986,67 грн. є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати за надані послуги, позивач просить суд стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані за періоди прострочення оплат.

Згадуваним пунктом 6.1 договору встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в розрахунковий період. Нарахування пені здійснюється за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати.

У силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що заявлений до стягнення розмір пені було визначено позивачем в сумі 13722,52 грн. за загальний період з 06.05.2020 р. до 25.02.2021 р., нарахованій на заборгованість відповідача, з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту надання послуг окремо та приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Судом перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3815,27 грн. 3% річних та 11575,67 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 3815,27 грн., нарахованій на заборгованість відповідача за період з 06.05.2020 р. до 25.02.2021 р., з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту надання послуг окремо.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 11575,67 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за період з травня 2020 року по 25.02.2021 р., з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту надання послуг окремо.

Отже, за результатами перевірки судом розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, наданих позивачем, суд встановив, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними. Крім того, відповідачем вірність розрахунків не заперечено, власних контррозрахунків не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства житлово-обслуговуючої контори "Рута" (09176, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Мала Вільшанка, відділок "Селекційний", вул. Центральна, 1, код 35964132) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 14, код 38010130) - 361986 (триста шістдесят одну тисячу дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 67 коп. основного боргу, 13722 (тринадцять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 52 коп. пені, 3815 (три тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн. 27 коп. 3% річних, 11575 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 5866 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 13.09.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна