ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2021 р. м.Київ Справа№ 910/6666/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 19.04.2021

у справі № 910/6666/20 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву

до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс)

про стягнення 71 553, 39 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 71 553, 39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, як орендарем, допущено порушення своїх грошових зобов`язань в частині сплати орендних платежів за користування орендованим майном за період з грудня 2018 року по березень 2020 року в сумі 61 941,38 грн. Крім того, позивачем нараховано за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань 6 150,05 грн. пені, 1 858,24 грн. штрафу та 1 603,72 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність у нього зобов`язання з сплати орендних платежів за спірний період, зокрема і з підстав відсутності об`єкта оренди, внаслідок його знищення.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) про стягнення 71 553,39 грн. призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі №910/6666/20 зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю суперечливих доводів сторін щодо стану об`єкта, переданого за спірним договором (державного нерухомого майна - нежилого приміщення будівлі площею 66,90 (65,20) кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А), а також щодо відповідності будівлі, яка на час проведення експертного дослідження знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72-А, технічному паспорту (в тому числі плану за поверхами та журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень) на нежитловий будинок (приміщення) по вул. Ямська буд. 72-А, квартал 692, що виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 27.10.2010 (інвентаризаційна справа №37665), у зв`язку з чим без призначення будівельно-технічної експертизи, в даному випадку, неможливо прийняти обґрунтоване та справедливе рішення. А оскільки для повного та вичерпного з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи (зокрема, щодо стану об`єкта, переданого за спірним договором, його відповідності технічній документації, фактів перепланування, наявності або відсутності безперешкодного доступу до приміщення, можливості експлуатації приміщення тощо) є необхідність у спеціальних знаннях в будівельній галузі, якими суд не володіє, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі слід призначити судову будівельно-технічну експертизу. У зв`язку з призначенням судової експертизи, провадження у справі було зупинено з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/6666/20 та постановити нову ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що поставлені на вирішення судової експертизи питання, і відповідно, обставини, які суд вважає мають бути встановлені, взагалі не входять до предмета доказування по даній справі, і з`ясування таких обставин порушує право позивача на вирішення спору за наявності поданих сторонами доказів. При цьому, на переконання скаржника, в матеріалах справи наявні докази, які є достатніми для вирішення спору та свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а вирішення питань, які запропоновані судом першої інстанції експерту, жодним чином не впливає на вирішення справи по суті та не входить до предмета доказування у даній справі.

Крім того, скаржник наголошував що:

- потреба в судово-будівельній технічній експертизі виникає у випадку розгляду спору, предметом якого є нерухоме майно, а не правомірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості по орендній платі;

- за період, за який стягується заборгованість по орендній платі, ні позивач, ні відповідач не зверталися до суду з вимогами про внесення змін до договору оренди з підстав, зокрема знищення предмету оренди або його перепланування;

- при відсутності спору між позивачем та відповідачем щодо дійсності договору оренди, як правочину, чи дійсності його умов вимогам законодавства, розгляд питання щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи є таким, що не відповідає предмету спору щодо стягнення заборгованості по орендній платі, яка розрахована згідно умов договору оренди за період його дії;

- суд першої інстанції безпідставно поклав витрати по проведенню експертизи на позивача, без врахування того, що позивач заперечував проти ї проведення;

- оскаржувана ухвала не відповідає предмету спору і змісту спірних правовідносин між сторонами договору оренди.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

14.07.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача засобами поштового зв`язку у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, прийнятий судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач посилався на те, що наявні підстави для призначення експертизи, а саме: (1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; (2) жодною стороною не надано висновок експерта з цих самих питань; (3) наявні матеріали справи містять взаємно суперечливі докази; (4) доцільність призначення експертизи продиктована предметом доказування у справі, а також тим, що об`єкт оренди був знищений і відповідач не мав можливості ним користуватися.

.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 для розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Дикунська С.Я., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/6666/20- залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. за оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі № 910/6666/20.

Через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву надійшла заява про усунення недоліку поданої апеляційної скарги на ухвалу суду (вх. 09.1-13/15434/21) до якої долучено платіжне доручення №904 від 21.05.2021 на суму 2270, 00 грн., як доказ сплати судового збору.

В свою чергу, суддя-учасник колегії Дикунська С.Я. з 14.06.2021 по 18.06.2021 перебувала у відпустці і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснювалось після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 поновлено Регіональному відділенню Фонду державного майна по місту Києву пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/6666/20 за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021, розгляд апеляційної скарги у справі призначено на 22.07.2021, витребувано необхідні матеріали для розгляду апеляційної скарги з суду першої інстанції.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021, у зв`язку з перебуванням з 12.07.2021 по 25.07.2021 у відпустці судді Тищенко О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 910/6666/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 22.07.2021, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Шаптала Є.Ю., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 справу № 910/6666/20 за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Шаптала Є.Ю., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 розгляд справи №910/6666/20 за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву на ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 відкладено до 02.09.2021, а також повторно витребувано у суду першої інстанції матеріали, які необхідні для розгляду апеляційної скарги.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судовому засіданні 02.09.2021 приймав участь представник скаржника (позивача), який підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.04.2021, а справу № 910/6666/20 направити для розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.09.2021 проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 71 553, 39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, як орендарем, допущено порушення своїх грошових зобов`язань в частині сплати орендних платежів за користування орендованим майном за період з грудня 2018 року по березень 2020 року в сумі 61 941,38 грн. Крім того, позивачем нараховано за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань 6 150,05 грн. пені, 1 858,24 грн. штрафу та 1 603,72 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність у нього зобов`язання з сплати орендних платежів за спірний період, зокрема і з підстав відсутності об`єкта оренди, внаслідок його знищення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) про стягнення 71 553, 39 грн. призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі №910/6666/20 зупинено на час проведення експертизи.

На вирішення експертів поставлені питання:

- чи знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямскька 72-А нежитловий будинок (приміщення) площею 66,90 (65,20) кв.м.?

- чи відповідає будівля, яка на час проведення експертного дослідження знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72-А, технічному паспорту (в тому числі плану за поверхами та журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень) на нежитловий будинок (приміщення) по вул. Ямська буд. 72-А, квартал 692, що виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 27.10.2010 (інвентаризаційна справа №37665)? Якщо не відповідає, то в чому саме полягають невідповідності?

- Яке функціональне призначення нежилого приміщення будівлі, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А?

- Чи може нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А на даний момент використовуватися з метою розміщення видавництв засобів масової інформації та видавничної продукції?

- Чи існує на даний час безперешкодний доступ до нежилого приміщення будівлі, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А?

- Чи може на даний час нежиле приміщення будівля, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А безперешкодно експлуатуватися у відповідності до норм чинного законодавства?

- Яким чином на даний час фактично експлуатується нежиле приміщення будівля, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А? (розміщення видавництв засобів масової інформації та видавничної продукції, шиномонтаж, СТО, прокат авто, тощо).

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю суперечливих доводів сторін щодо стану об`єкта, переданого за спірним договором (державного нерухомого майна - нежилого приміщення будівлі площею 66,90 (65,20) кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А), а також щодо відповідності будівлі, яка на час проведення експертного дослідження знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72-А, технічному паспорту (в тому числі плану за поверхами та журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень) на нежитловий будинок (приміщення) по вул. Ямська буд. 72-А, квартал 692, що виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 27.10.2010 (інвентаризаційна справа №37665), у зв`язку з чим без призначення будівельно-технічної експертизи, в даному випадку, неможливо прийняти обґрунтоване та справедливе рішення. А оскільки для повного та вичерпного з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи (зокрема, щодо стану об`єкта, переданого за спірним договором, його відповідності технічній документації, фактів перепланування, наявності або відсутності безперешкодного доступу до приміщення, можливості експлуатації приміщення тощо) є необхідність у спеціальних знаннях в будівельній галузі, якими суд не володіє, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі слід призначити судову будівельно-технічну експертизу.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про призначення експертизи (п. 11), про зупинення провадження у справі (п. 11).

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (ч. 7 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В свою чергу, оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю суперечливих доводів сторін щодо стану об`єкта, переданого за спірним договором (державного нерухомого майна - нежилого приміщення будівлі площею 66,90 (65,20) кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А), а також щодо відповідності будівлі, яка на час проведення експертного дослідження знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72-А, технічному паспорту (в тому числі плану за поверхами та журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень) на нежитловий будинок (приміщення) по вул. Ямська буд. 72-А, квартал 692, що виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 27.10.2010 (інвентаризаційна справа №37665), у зв`язку з чим без призначення будівельно-технічної експертизи, в даному випадку, неможливо прийняти обґрунтоване та справедливе рішення

Проте, матеріалами справи підтверджується, що предметом позову у даній справі є зокрема вимога про стягнення з відповідача основного боргу, до якого входить заборгованість зі сплати орендних платежів за користування орендованим майном за період з грудня 2018 року по березень 2020 року в сумі 61 941,38 грн. Крім того, позивачем нараховано за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань 6 150,05 грн. пені, 1 858,24 грн. штрафу та 1 603,72 грн. інфляційних втрат.

На підтвердження вказаної заборгованості, позивачем надано певні документи (договір оренди з додатками, акт приймання - передавання в оренду нерухомого майна, розрахунку плати за перший базовий місяць оренди, листування сторін стосовно спірних правовідносин), і на вказані документи позивач посилався в обгрунтування своїх позовних вимог, наголошуючи на необхідності їх оцінки, як доказів в силу приписів ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, відповідач, заперечуючи проти наданих позивачем доказів, вказував на те, що доцільність призначення експертизи продиктована предметом доказування у справі, а також тим, що об`єкт оренди був знищений і відповідач не мав можливості ним користуватися.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

З аналізу наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, встановив, що в матеріалах справи наявні надані позивачем докази узгодження сторонами своїх правовідносин, а саме, підписані сторонами договір оренди з додатками, акт приймання - передавання в оренду нерухомого майна, розрахунку плати за перший базовий місяць оренди, листування сторін стосовно спірних правовідносин.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив в чому саме полягає суперечливість наданих доказів, не вказав у якій саме галузі підлягають застосуванню спеціальні знання для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, а також не навів мотивів стосовно того, які саме засоби доказування підлягають заміні саме висновком експерта і в чому саме полягає їх суперечність та/або необхідність отримання нового доказу у вигляді експертного дослідження у певній галузі.

При цьому, приймаючи до уваги твердження відповідача стосовно відсутності у нього обов`язку із сплати обумовлених платежів, суд першої інстанції не навів мотивів, за яких він вважає твердження позивача та відповідача взаємно суперечливими, і що саме з певної галузі знань є необхідним при вирішенні відповідного спору, що потребує застосування саме спеціальних знань.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, оскаржувана ухвала містить наступне коло питань, які було визначено судом для експертного дослідження:

- чи знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямскька 72-А нежитловий будинок (приміщення) площею 66,90 (65,20) кв.м.?

- чи відповідає будівля, яка на час проведення експертного дослідження знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72-А, технічному паспорту (в тому числі плану за поверхами та журналу внутрішніх обмірів та розрахунку площ приміщень) на нежитловий будинок (приміщення) по вул. Ямська буд. 72-А, квартал 692, що виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна станом на 27.10.2010 (інвентаризаційна справа №37665)? Якщо не відповідає, то в чому саме полягають невідповідності?

- Яке функціональне призначення нежилого приміщення будівлі, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А?

- Чи може нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А на даний момент використовуватися з метою розміщення видавництв засобів масової інформації та видавничної продукції?

- Чи існує на даний час безперешкодний доступ до нежилого приміщення будівлі, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А?

- Чи може на даний час нежиле приміщення будівля, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А безперешкодно експлуатуватися у відповідності до норм чинного законодавства?

- Яким чином на даний час фактично експлуатується нежиле приміщення будівля, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А? (розміщення видавництв засобів масової інформації та видавничної продукції, шиномонтаж, СТО, прокат авто, тощо).

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані питання не стосуються предмету доказування в контексті спірних правовідносин учасників спору, оскільки предметом доказування є наявність або відсутність заборгованості за договором, оформленої відповідними певними первинними документами, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення і які підлягають оцінці судом у відповідності до ст.ст. 2, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, і щодо яких судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів їх суперечності/відхилення, як доказів, так не наведено обґрунтувань в підтвердження дійсної необхідності застосування спеціальних знань у чітко зазначеній галузі науки.

При цьому, матеріали справи також не містять, а судом першої інстанції не наведено в оскаржуваній ухвалі які саме докази у справі є суперечливими і що потребує поставлення на вирішення експертизи визначених в ухвалі питань з метою встановлення обставин справи щодо користування орендованим майном у період з грудня 2018 року по березень 2020 року. До того ж, в оскаржуваній ухвалі поставлені питання стосовно правового статусу приміщення, а також його експлуатації у даний час, що виходить за рамки спеціальних знань і не може бути предметом експертного дослідження, з урахуванням предмету і підстав позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем до матеріалів справи долучено докази на підтвердження підстав позову, які в силу вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України мають бути оцінені судом, а результат такої оцінки має бути викладений у мотивувальній частині рішення суду (ст. 238 Господарського процесуального кодексу України), як і надана правова оцінка заперечень відповідача щодо таких доказів.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогами процесуального закону визначено чіткий алгоритм дій суду першої інстанції у випадку встановлення невідповідності поданих позивачем доказів вимогам ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, проте, вказаним висновкам передує певна визначена стадія судового процесу, в якому обидві сторони надають свої обгрунтування та заперечення щодо таких доказів. При цьому, доводи відповідача стосуються заперечення наявних у справі доказів, як належних та допустимих, а не їх суперечності один одному та/або іншим доказам у справі.

До того ж, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі "Фрідлендер проти Франції").

Тривале безпідставне зупинення провадження у справі за відсутності підстав для призначення експертизи суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Виходячи з предмету та підстав заявленого позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не обґрунтовано та не наведено підстав щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи, а також не обгрунтовано підстав, з яких суд першої інстанції вважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише шляхом залучення особи, яка володіє спеціальними знаннями у певній галузі.

Додатково суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою щодо стягнення грошових коштів за договором оренди. Натомість відповідач стверджує протилежне, а саме про відсутність у нього обов`язку оплачувати орендні платежі у заявлений до стягнення період з визначених підстав, а відтак між сторонами існує спір щодо зобов`язань по договору. У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції зазначає, що для повного, об`єктивного розгляду всіх обставин справи, не є необхідними спеціальні знання у визначеній судом першої інстанції будівельно-технічній галузі.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінка змісту наявних у справі документів, як і їх оцінка як доказів в підтвердження або спростовування певних обставин, здійснюється судом першої інстанції на стадії розгляду справи по суті, і при здійсненні даного апеляційного провадження судом апеляційної інстанції не здійснювалась оцінка саме змісту поданих доказів на предмет наявності або відсутності правових підстав для задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог, а межі апеляційного провадження стосувались саме оскаржуваної ухвали суду першої інстанції щодо процесуальних підстав призначення судової експертизи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду дійшов висновку, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що поставлені на вирішення судової експертизи питання, і відповідно, обставини, які суд вважає мають бути встановлені, взагалі не входять до предмета доказування по даній справі, а для повного, об`єктивного розгляду всіх обставин справи, - не є необхідними спеціальні знання, матеріали справи містять певний обсяг документів, які підлягають оцінці як докази. Крім того, призначення у справі судової експертизи призведе до порушення розумного строку розгляду спору, гарантованого Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав витрати по проведенню експертизи на позивача, без врахування того, що позивач заперечував проти ї проведення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені ст. ст. 99-100 Господарського процесуального кодексу України підстави для призначення у справі судової експертизи - були відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, а справа передається на розгляд Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №910/6666/20 - скасувати.

3. Справу № 910/6666/20 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

4. Матеріали справи № 910/6666/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 13.09.2021.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Я. Дикунська