РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2021Справа № 910/8825/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Логістична компанія" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 24 006,72 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача 24 006,72 грн. штрафу за прострочення доставки вантажу на підставі ст.ст. 624, 923 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

29.06.2021 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд застосувати строк позовної давності щодо вимог щодо стягнення штрафу за накладними №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41724618 від 19.07.2020, №41664822 від 17.07.2020, №№41724584, 41724576 від 19.07.2020, №41641457 від 16.07.2020, №41649658 від 17.07.2020, №№41641523, 41641648, 41645938, 41641499 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020). Також відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу по накладних №№ 41864166, 41864208, 41927567, 41877143 у зв`язку із безпідставністю позовних вимог в цій частині.

12.07.2021 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просив суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 16 204,92 грн., посилаючись на допущену технічну помилку при розрахунку прострочки доставки вантажу при подачі позовної заяви.

21.07.2021 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-37678031/2020-001 від 17.03.2020 року між

Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Логістична компанія" (замовник, позивач) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник, відповідач) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання надати послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться (п. 1.5 договору).

Згідно з п. 1.4. договору надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями

та іншими документами. Відповідно до пп. 2.3.2 п. 2.3. Договору перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження

вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що сторони домовились про використання електронного документообігу. За умовами п. 8.2. договору електронний документообіг між перевізником та

замовником передбачає оформлення накладних та супроводжувальних документів при перевезенні у внутрішньому сполученні з накладенням цифрового підпису.

В рамках вказаного договору відповідачем надалися позивачу послуги залізничного перевезення вантажів, а саме у липні, серпні, грудні 2020 року АТ «Укрзалізниця» здійснило перевезення вантажу, а саме порожніх вагонів одержувачем якого виступало ТОВ "Перша Логістична компанія".

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними №41877143 від 22.12.2020 (прибуття 30.12.2020); №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41223579, 41223710 від 21.09.2020 (прибуття 30.09.2020); №№41085093, 41085101, 41085119, 41085135, 41101403, 41101361 від 02.12.2020 (прибуття 11.12.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020); №41649658 від 17.07.2020 (прибуття 25.07.2020); № 41641648, 41641523, 41641499, 41641457, 41645938 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41664822 від 17.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №№41724576, 41724618, 41724584 від 19.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №№41534777, 41541459, 41541467 від 29.09.2020 (прибуття 10.10.2020); 41420704, 41420670, 41420696, 41420688 від 10.12.2020 (прибуття 18.12.2020).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 919 ЦК України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Позивачем в позовній заяві розраховано штраф за перевізними документами №41877143 від 22.12.2020 (прибуття 30.12.2020); №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41223579, 41223710 від 21.09.2020 (прибуття 30.09.2020); №№41085093, 41085101, 41085119, 41085135, 41101403, 41101361 від 02.12.2020 (прибуття 11.12.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020); №41649658 від 17.07.2020 (прибуття 25.07.2020); № 41641648, 41641523, 41641499, 41641457, 41645938 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41664822 від 17.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №№41724576, 41724618, 41724584 від 19.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №№41534777, 41541459, 41541467 від 29.09.2020 (прибуття 10.10.2020); 41420704, 41420670, 41420696, 41420688 від 10.12.2020 (прибуття 18.12.2020)

Перевіривши поданий позивачем розрахунок штрафу, заявлений позивачем у розмірі 24 006,72 грн., суд приходить до висновку що він є невірним з наступних підстав.

Нарахування штрафу на загальну суму 4 512,66 грн. за накладними №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 здійснюється двічі.

Таким чином, в задоволенні позову в частині стягнення штрафу на загальну суму 4 512,66 грн. по зазначеним накладним №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 слід відмовити.

Нарахування штрафу позивачем за накладними №41864166 від 22.12.2020 (вагон 95890430) - сума штрафу без ПДВ 1 096,38 грн., №41864208 від 22.12.2020 (вагон 95890489) - сума штрафу без ПДВ 1 096,38 грн., №41927567 від 23.12.2020 (вагон 95780904) - сума штрафу без ПДВ 1 096,38 грн. є безпідставним з огляду на наступне.

Зазначені вагони розкредитовані о 13:20 год. 04.01.2021 року, тобто після спливу однієї доби. Даний факт підтверджується графою 53 у накладних та актами загальної форми. Акти загальної форми станції Бучач Львівської залізниці, відповідно до п. 3 Правил складання актів, підписано двома працівниками залізниці та представником ТОВ "Перша Логістична компанія" по довіреності.

Отже, в задоволенні позову в частині стягнення штрафу на загальну суму 3 289,14 грн. по зазначеним накладним 41864166 від 22.12.2020 (вагон 95890430), №41864208 від 22.12.2020 (вагон 95890489), №41927567 від 23.12.2020 (вагон 95780904) також слід відмовити.

Акціонерним товариством "Українська залізниця" вантаж по накладним №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41724618 від 19.07.2020, №41664822 від 17.07.2020; №41724584, 41724576 від 19.07.2020; №41641457 від 16.07.2020, №41649658 від 17.07.2020, №41641523, №41641648, №41645938, №41641499 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020) доставлено з простроченням, що підтверджується вказаними залізничними накладними.

Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву було заявлено про застосування строків позовної давності щодо вимог передбаченими накладними: №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41724618 від 19.07.2020, №41664822 від 17.07.2020; №41724584, 41724576 від 19.07.2020; №41641457 від 16.07.2020, №41649658 від 17.07.2020, №41641523, №41641648, №41645938, №41641499 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020).

Згідно з положеннями ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 136 Статуту залізниць України унормовано, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Підпунктом «д» частини 2 пункту 134 Статуту залізниць України передбачено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.

Пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами до залізниці.

Одночасно, ч.4 статті 315 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) передбачено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ГК України якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

За таких обставин, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням частини 4 статті 315 Господарського кодексу України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною 3 статті 315 Господарського кодексу України для відповіді на претензію.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 року по справі № 910/4408/18.

У визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке. Якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред`явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 Господарського кодексу України). Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Таким чином, з урахуванням положень частин 1-4 статті 315 Господарського кодексу України, строк позовної давності щодо вимог до залізниці з приводу прострочення доставки вантажу розраховується від дня видачі вантажу та закінчується зі спливом 45 днів для пред`явлення претензії, 45 днів для розгляду претензії та 6 місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Позивач звернувся до відповідача з претензіями про сплату штрафу: №02 від 13.01.2021 року; №19 від 05.02.2021 року; №07 від 15.01.2021 року; №547 від 04.09.2020 року; №571 від 02.10.2020 року; №534 від 03.08.2020 року (лист №633 від 23.12.2020 повторно); №533 від 03.08.2020 року (лист №632 від 23.12.2020 повторно); №630 від 22.12.2020 року; №584 від 12.11.2020 року.

Відповідач надіслав позивачу відповіді на претензії №630 від 22.12.2020 року та №584 від 12.11.2020 року.

Строк позовної давності за вимогами №02 від 13.01.2021 року; №19 від 05.02.2021 року; №07 від 15.01.2021 року; №547 від 04.09.2020 року; №571 від 02.10.2020 року; №534 від 03.08.2020 року (лист №633 від 23.12.2020 повторно); №533 від 03.08.2020 року (лист №632 від 23.12.2020 повторно) по накладних №№42169847, 42169680, 42169888, 42169698, 42169730, 42169821 від 30.07.2020 (прибуття 07.08.2020); №41724618 від 19.07.2020, №41664822 від 17.07.2020; №41724584, 41724576 від 19.07.2020; №41641457 від 16.07.2020, №41649658 від 17.07.2020, №41641523, №41641648, №41645938, №41641499 від 16.07.2020 (прибуття 25.07.2020); №41656240 від 17.07.2020 (прибуття 24.07.2020) до залізниці закінчився 02.04.2021, 10.05.2021, 12.05.2021, 17.05.2021, 19.05.2021, 24.05.2021 та 29.05.2021 відповідно.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 01.06.2021 року, тому позовні вимоги за вказаними накладними заявлені з пропуском строку позовної давності.

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в позові в частині стягнення штрафу за вищевказаними залізничними накладними на загальну суму 8 691,68 грн. слід відмовити за строком позовної давності.

Строк позовної давності за вимогами №630 від 22.12.2020 року та №584 від 12.11.2020 року по накладних: 41085093 на суму 386,65 грн., 41085101 на суму 386,65 грн., 41085119 на суму 386,65 грн., 41085135 на суму 386,65 грн., 41101403 на суму 386,65 грн., 41101361 на суму 386,65 грн., 41534777 на суму 1 114,95 грн., 41541459 на суму 1 114,95 грн., 41541467 на суму 1 114,95 грн., 41420704 на суму 365,46 грн., 41420670 на суму 365,46 грн., 41420696 на суму 365,46 грн., 41420688 на суму 365,46 грн. до залізниці закінчувався 10.06.2021 року та 25.07.2021 року відповідно.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 01.06.2021 року, тому позовні вимоги за вказаними накладними заявлені в межах строку позовної давності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому вимоги в частині стягнення 7 513 грн. 24 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій до 10%.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до вимог ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Проте, відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст. 233 ГК України та з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10 % слід відмовити.

В силу ч. 1. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Логістична компанія" (21037, м.Вінниця, вул. Академіка Ющенка, буд.6, прим.99, код 37678031) 7 513 (сім тисяч п`ятсот тринадцять) грн. 24 коп. штрафу за прострочення доставки вантажу та 710 (сімсот десять) грн. 42 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 13.09.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна