ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"07" вересня 2021 р. Справа№ 911/2900/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2021 у справі №911/2900/20 (суддя Карпечкін Т.П., повний текст складено - 12.02.2021) за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (Аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення 377 102,33 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Державний воєнізований гірничорятувальний (Аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (після зміни найменування - АТ "Київметробуд") про стягнення 377 102,33 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.02.2021 у справі №911/2900/20 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Київметробуд" на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (Аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій 366 700,35 грн. основного боргу, 8 463,78 грн. пені, 1 910,59 грн. 3% річних та 5 656,12 грн. судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати у повному обсязі вказане судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Також, у прохальній частині апеляційної скарги апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2021 у справі №911/2900/20 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для подання заяви, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

При цьому, приймаючи вказану ухвалу апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення прийнято судом (без виклику представників сторін) - 12.02.2021, відповідно останнім днем строку подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, є 04.03.2021.

Згідно відмітки на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, остання була подана апелянтом 02.07.2021, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження.

Апелянт в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилався на відсутність у відповідача відомостей щодо отримання ним копії оскаржуваного рішення.

При цьому, апелянт вказував, що про існування рішення від 12.02.2021 представник відповідача дізнався 10.06.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі розпискою.

Окрім наведеного, скаржник посилався на обставини запровадження по всій території України карантину, дію якого продовжено до 30.08.2021.

Стосовно вказаних доводів колегією суддів було зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції здійснювалось надіслання сторонам процесуальних документів по справі, в тому числі і на адресу відповідача.

Відповідач отримував поштову кореспонденцію суду, а відтак, був обізнаний щодо руху даної справи в першій інстанції.

Також, як свідчать матеріали справи, надіслана відповідачу копія оскаржуваного рішення від 12.02.2021 була отримана останнім - 01.03.2021, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 131).

Отже, викладеним спростовуються твердження апелянта про неотримання ним копії оскаржуваного рішення.

При цьому, колегією суддів не були прийняті посилання скаржника на неможливість своєчасного звернення зі скаргою через запровадження карантину та продовження його дії до 30.08.2021, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12 березня 2020 року в Україні введено карантин.

Станом на день винесення даної ухвали карантин не скасовано.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX Розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 наступного змісту.

"4. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву, продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).".

Тобто, наведеним законом, в тому числі, продовжено строки апеляційного оскарження на час дії карантину.

В свою чергу, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Крім того, приписами пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Враховуючи, що зазначений Закон від 18.06.2020 №731-IX було опубліковано в газеті "Голос України" 16.07.2020, відтак днем набрання чинності Законом є 17.07.2020.

Тобто, з викладеного вбачається, що процесуальні строки, які були продовжені на період дії карантину, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом від 18.06.2020 №731-IX, тобто після 06.08.2020.

Разом з тим, скаржником не доведено обставин того, що несвоєчасне звернення з апеляційною скаргою було зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, як того вимагають положення вищенаведеного Закону.

З огляду на наведене, причини зазначені скаржником в обґрунтування пропуску строку на подання апеляційної скарги, не були визнані судом поважними.

Відповідачем не надано доказів того, що саме йому завадило звернутися з апеляційною скаргою раніше, аніж 02.07.2021.

Враховуючи наведені обставини, апеляційним судом було залишено апеляційну скаргу без руху з наданням при цьому скаржнику строку на подання заяви з іншими підставами для поновлення строку.

В межах встановленого судом десятиденного строку скаржником подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи Наказу про переведення працівників на віддалений режим роботи від 08.02.2021, згідно якого з 08.02.2021 року весь адміністративний склад та всіх працівників виробничого відділу, діяльність яких безпосередньо не пов`язана з роботою на будівельних дільницях, переведено на віддалений режим роботи до 23.06.2021 включно.

Стосовно наведеної скаржником іншої підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Згідно із частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини першої статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Як вже було вказано, останнім днем строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, є 04.03.2021.

Згідно відмітки на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, остання була подана апелянтом 02.07.2021, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження.

Як на поважність пропуску строку апеляційного оскарження вказаного рішення апелянт посилається (надаючи відповідний наказ) на переведення працівників на відділений режим роботи.

Однак, зазначені підстави не є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що вони мають суб`єктивний характер, оскільки запровадження дистанційного режиму роботи не свідчить про об`єктивну неможливість вчинити відповідну процесуальну дію протягом чотирьох місяців.

Так, дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що віддалений режим роботи працівника жодним чином не свідчить про звільнення його від своїх безпосередніх робочих обов`язків, а тому наведене у будь - якому випадку не є перешкодою вчасного подання апеляційної скарги.

До того ж, у вказаний період роботу судів щодо здійснення правосуддя не було обмежено. Також, не було припинено роботи поштових операторів в Україні, що давало змогу подати апеляційну скаргу вчасно.

Слід також зазначити, що наказом Державної судової адміністрації України № 247 від 01.06.2020 (зі внесеними змінами відповідно до наказу ДСА України № 268 від 17.06.2020) з 1 червня 2020 року запроваджено в дослідну експлуатацію підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" у всіх місцевих, апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, а з 01 липня 2020 року - в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду.

Наведене свідчить про наявність у скаржника можливості подати апеляційну скаргу також в електронному вигляді.

Отже, перебування працівників апелянта на відділеному режимі роботи жодним чином не перешкоджало своєчасному зверненню до суду із апеляційною скаргою, тобто наведені скаржником підстави носять суб`єктивний характер і є такими, що залежали виключно від його свідомого волевиявлення.

Так, колегія суддів зазначає, що звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений в апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, зазначає, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Відповідно до частин 1, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним, воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (справа "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007, справа "Трух проти України" від 14.10.2003).

Отже можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску є недоведеними належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються колегією суддів неповажними.

Частиною 4 статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У даному випадку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, колегією суддів відмовляється у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2021 у справі №911/2900/20.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2021 у справі №911/2900/20.

2. Надіслати скаржнику копію цієї ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Матеріали справи №911/2900/20 повернути Господарському суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана суддями: 07.09.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук