ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/568/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ",

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 49 723 грн 37 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (далі - ТзОВ "Віртуоз ЛДТ", відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-2) про стягнення заборгованості в сумі 49 723 грн 37 коп., з яких: 25 770 грн 84 коп. - основний борг, 105 грн 09 коп. - відсотки за користування товарним кредитом, 2 902 грн 96 коп. - пеня, 8 086 грн 17 коп. - 36% річних, 2 789 грн 62 коп. - інфляційні втрати та 10 068 грн 69 коп. - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 квітня 2021 року між Товариством та ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" було укладено договір поставки № 66/20-РВ. На виконання умов договору Товариством було поставлено товар, який не був оплачений на суму 25 770 грн 84 коп., а також не були оплачені відсотки за користування товарним кредитом в сумі 105 грн 09 коп. Окрім того, позивачем нараховано пеню в сумі 2 902 грн 96 коп., 36% річних в сумі 8 086 грн 17 коп., інфляційні втрати в сумі 2 789 грн 62 коп. та штраф у сумі 10 068 грн 69 коп. на підставі вказаного договору. Також, договором поруки № П/66/20-РВ від 22 квітня 2020 року, укладеним між Товариством, ОСОБА_1 та ТзОВ "Віртуоз ЛДТ", було забезпечено зобов`язання відповідача-1 за договором поставки від 22 квітня 2021 року № 66/20-РВ. Відтак, позивач просить стягнути заборгованість у солідарному порядку.

Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно яких позивач вказує, що поніс витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову у розмірі 2 270 грн 00 коп. та очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 68 756 грн 17 коп.

Одночасно із позовною заявою надійшла заява представника Товариства від 8 липня 2021 року № 0807/60-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій останній просив справу призначити (та у випадку її відкладення на інші дати, при подальшому її розгляді призначати) до розгляду в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зокрема за допомогою програми "EasyCon".

Відповідно до ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

В даній позовній заяві відповідачем-2 вказана фізична особа, що не є підприємцем, ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, 12 липня 2021 року суд звернувся з листом до начальника Управління Державної міграційної служби у Рівненській області Драпчинської Л.А. про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області про ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 26 липня 2021 року інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 від Управління Державної міграційної служби в Рівненській області на адресу суду не надійшла.

Частиною 10 ст. 176 ГПК України визначено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року позовну заяву Товариства від 8 липня 2021 року № 0807/60 залишено без руху, зобов`язано позивача у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме, надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, та оригінал платіжного доручення від 7 липня 2021 року № 10880 на суму 2 270 грн 00 коп.

19 липня 2021 року від представника Товариства на адресу суду надійшов супровідний лист від 16 липня 2021 року № 1607/60, до якого долучено розрахунок позову, розрахунок суми основного боргу та відсотків за користування товарним кредитом, а також оригінал платіжного доручення від 7 липня 2021 року № 10880 на суму 2 270 грн 00 коп. (а.с. 68-71).

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року позовну заяву Товариства від 8 липня 2021 року № 0807/60 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 6 вересня 2021 року. Одночасно вказаною ухвалою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" від 8 липня 2021 року № 0807/60-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено частково. Крім того, згідно ч. 10 ст. 176 ГПК України про розгляд справи відповідача-2 - ОСОБА_1 вирішено повідомити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Також суд 26 липня 2021 року повторно звернувся з листом до начальника Управління Державної міграційної служби у Рівненській області Драпчинської Л.А. про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області про ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

2 серпня 2021 року від відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області на адресу суду надійшла інформація на запит від 12 липня 2021 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 89).

9 серпня 2021 року від відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області на адресу суду надійшла інформація на запит від 26 липня 2021 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 91).

У судове засідання 6 вересня 2021 року позивач не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 121 (а.с. 81). В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач-1 у судове засідання 6 вересня 2021 року також не з`явися, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 148 (а.с. 82). В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того відповідач-2 у судове засідання 6 вересня 2021 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання повідомлявся належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача-2 про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26 липня 2021 року, відправлена відповідачу на адресу зазначену позивачем у позовній заяві та у інформації відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області: 33016, м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 1, кв. 88, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 84-88). Крім того, відповідач-2 згідно ч. 10 ст. 176 ГПК України повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача-2 про розгляд даної справи.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

У той же час повторне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд вважає, що всі необхідні докази для вирішення спору по суті залучено до матеріалів справи. Інших додаткових доказів судом у відповідача не витребовувалось, а явка останнього в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі не подали до суду відзиву на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, а неявка останніх не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 6 вересня 2021 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (далі - Покупець) укладено договір поставки № 66/20-РВ (далі - Договір, а.с. 11-13).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки (згідно правил Інкотермс 2010), порядок та терміни оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в Додатках до Договору, які є невід`ємною його частиною та у видаткових накладних (п. 1.2. Договору).

Загальна сума Договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2.-2.3. Договору, що передається за цим Договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у Додатках до Договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього Договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару (п. 2.1. Договору).

Пунктом 2.4.1. Договору передбачено, що Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в строки, які вказані в Додатках до Договору. шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок Постачальника, вказаний в даному Договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок Постачальника, вказаного в тексті цього Договору.

Згідно п. 2.6. Договору за користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено Додатком до Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті Покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару Покупцем, та закінчується в день розрахунку Покупцем за поставлений товар (п. 2.7. Договору).

Пунктом 2.10. Договору сторони погодили, що у випадку недостатності коштів, отриманих від Покупця на виконання в повному обсязі його зобов`язання по цьому Договору, Постачальник має право провести зарахування коштів в наступному порядку:

1) в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених п. 2.6. Договору;

2) в рахунок сплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції в порядку, передбаченому п. 7.2. (В) Договору;

3) в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п. 7.2. (А) Договору;

4) в рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2. (Б) Договору;

5) в рахунок оплати вартості (ціни) товару, пропорційно кожній номенклатурі неоплаченого товару;

6) в рахунок оплати різниці ціни товару, передбаченої п. 2.2.3. Договору.

Відповідно до п. 2.11. Договору відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються Постачальником відповідно до п. 2.6. та 2.7. Договору. Щомісячно Постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається Постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його Постачальнику протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається Постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем.

Нараховані відсотки за користування товарним кредитом Покупець зобов`язується сплатити у строки, визначені в Додатках до Договору для оплати вартості (ціни) товару.

Згідно п. 3.2.1. Договору Покупець зобов`язаний провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом з дотриманням порядку та термінів, передбачених п. 2 Договору та Додатку до Договору.

Для забезпечення виконання зобов`язання Покупця, сторони погодили обов`язкове оформлення забезпечення зобов`язання у виді поруки третьої особи, прийнятої від Постачальника, та/або в будь-якому іншому виді, передбаченому ст. 546 Цивільного кодексу України. Договір поруки чи інший правочин, який укладається з метою забезпечення виконання зобов`язань Покупця за даним Договором, Покупець зобов`язаний підписати та забезпечити його підписання поручителем (або іншою особою, яка виступає гарантом виконання обов`язків Покупця) не пізніше наступного робочого дня після укладення даного Договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що приймання товару по кількості і якості проводиться покупцем в момент його передачі від постачальника. Для отримання товару покупець зобов`язується до моменту отримання товару надати постачальнику довіреності на уповноважених осіб, оформлені в порядку, передбаченому ст.ст. 244-248 Цивільного кодексу України, які містять обсяг повноважень представника покупця на отримання товару, зразки підписів уповноважених осіб на отримання товару. Така довіреність підписується керівником покупця. Довіреність може бути складена за формою, узгодженою сторонами у додатку № 2 до договору.

Господарські зобов`язання сторін цього Договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов`язків Покупця по виконанню грошових зобов`язань за Договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 7.2. Договору у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець:

A) сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь Постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B) сплачує на користь Постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості,, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього Договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України) (п. 7.3. Договору).

Згідно п. 9.14. Договору, даний договір складений в двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін та набирає чинності з моменту його підписання.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їхніми печатками.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (далі - Кредитор), ОСОБА_1 (далі - Поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (далі - Боржник) було укладено договір поруки від 22 квітня 2020 року № П/66/20-РВ (далі - Договір поруки, а.с. 36), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п. 2. цього договору (далі - основний договір).

Згідно п. 1.2. Договору поруки, у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під "основним договором" в цьому договорі розуміється договір поставки № 66/20-РВ від 22 квітня 2020 року, укладений між Кредитором (в основному договорі іменується "Постачальник") та Боржником (в основному договорі іменується "Покупець").

Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що строк дії основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань Покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Згідно п. 3.2. Договору поруки, підписанням цього договору Поручитель, без додаткового повідомлення Поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку Поручителя перед Кредитором. Кредитор не зобов`язаний повідомляти Поручителя про зміну обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором.

Поручитель несе відповідальність за сплату Боржником основного боргу, курсової різниці, проценті за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором (п. 3.3. Договору поруки).

В пункті 3.4. Договору поруки сторони домовилися, що Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням Боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк 3-х банківських днів після настання строку оплати за основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, вказаний в даному договорі.

Згідно п. 6.1. Договору поруки, цей договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного договору.

Договір поруки підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їхніми печатками.

Як було зазначено судом вище, умовами Договору передбачено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, порядок та терміни оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, вказуються у Додатках до Договору, які є невід`ємною його частиною та у видаткових накладних.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору сформовано та погоджено Додатки № 1 до Договору (а.с. 14-17), якими сторони погодили кількість поставленого товару, вид його та строки оплати, зокрема:

- на суму 30 615 грн 84 коп. з відстроченням платежу до 30.10.2020 р. включно;

- на суму 17 760 грн 98 коп. з відстроченням платежу до 30.10.2020 р. включно;

- на суму 7 958 грн 64 коп. з відстроченням платежу до 30.10.2020 р. включно;

- на суму 24 623 грн 83 коп. з відстроченням платежу до 30.10.2020 р. включно.

Як встановлено судом, позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 50 343 грн 45 коп., що підтверджується видатковими накладними, а саме: від 27 квітня 2020 року № 17641 на суму 15 287 грн 54 коп., від 5 травня 2020 року № 20031 на суму 2 473 грн 44 коп., від 5 травня 2021 року № 20037 на суму 7 958 грн 64 коп., від 7 травня 2020 року № 20653 на суму 24 623 грн 83 коп. (а.с. 18-21). Також, позивачем було складено акти нарахування відсотків за користування товарним кредитом на загальну суму 532 грн 48 коп. (а.с. 27-35).

Отримавши товар за Договором, у відповідача-1 перед позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 ЦК України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий товар на загальну суму 50 343 грн 45 коп.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем-1 частково оплачено одержаний товар, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.11.2020 р. № 5208 на суму 5 000 грн 00 коп. (дата валютування 27.11.2020 р.), від 16.12.2020 р. № 5265 на суму 5 000 грн 00 коп. (дата валютування 23.12.2020 р.), від 28 грудня 2020 року № 5304 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 28.12.2020 р.), від 4 лютого 2021 року № 5343 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 04.02.2021 р.), від 15 лютого 2021 року № 5367 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 19.02.2021 р.) (а.с. 22-26).

Всього відповідачем на виконання Договору сплачено 25 000 грн 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що здійснену відповідачем оплату згідно платіжного доручення від 19.11.2020 р. № 5208 на суму 5 000 грн 00 коп., 4 702 грн 15 коп. позивачем зараховано за отриманий товар, а 297 грн 85 коп. - в оплату відсотків за користування товарним кредитом.

Здійснену відповідачем оплату згідно платіжного доручення від 16.12.2020 р. № 5265 на суму 5 000 грн 00 коп., 4 951 грн 10 коп. позивачем зараховано за отриманий товар, а 48 грн 90 коп. - в оплату відсотків за користування товарним кредитом.

Здійснену відповідачем оплату згідно платіжного доручення від 28 грудня 2020 року № 5304 на суму 5 000 грн 00 коп. позивачем зараховано за отриманий товар.

Здійснену відповідачем оплату згідно платіжного доручення від 4 лютого 2021 року № 5343 на суму 5 000 грн 00 коп. позивачем зараховано за отриманий товар.

Здійснену відповідачем оплату згідно платіжного доручення від 15 лютого 2021 року № 5367 на суму 5 000 грн 00 коп., 4 919 грн 36 коп. позивачем зараховано за отриманий товар, а 80 грн 64 коп. - в оплату відсотків за користування товарним кредитом.

Як зазначив позивач, відповідач-1 не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару, у зв`язку із чим заборгованість відповідача-1 перед позивачем за договором поставки становить 25 770 грн 84 коп.

Крім того, як зазначає позивач, заборгованість за договором поставки ані покупцем, ані поручителем так і не була сплачена.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги невиконання з боку ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" та ОСОБА_1 своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 25 770 грн 84 коп. - основного боргу, 105 грн 09 коп. - відсотків за користування товарним кредитом, 2 902 грн 96 коп. - пені, 8 086 грн 17 коп. - 36% річних, 2 789 грн 62 коп. - інфляційних втрат та 10 068 грн 69 коп. - штрафу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, 22 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" укладено договір поставки № 66/20-РВ.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки (згідно правил Інкотермс 2010), порядок та терміни оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в Додатках до Договору, які є невід`ємною його частиною та у видаткових накладних.

Так, на виконання п. 1.2. Договору, між Товариством та ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" було укладено додатки до договору поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ, відповідно до яких сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю, термін поставки покупцю, порядок та термін оплати товару, та нарахованих відсотків на товар, що купується покупцем на умовах товарного кредиту, а саме: № 1/СА000016363 від 22 квітня 2020 р., № 1/СА000016363 від 22 квітня 2020 р., № 1/СА000018926 від 5 травня 2020 р., № 1/СА000019403 від 7 травня 2020 р.

Разом з тим, на виконання умов договору поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ позивач постав відповідачу товар на умовах товарного кредиту на загальну суму 50 343 грн 45 коп., що підтверджується підписаними з обох сторін видатковими накладними: від 27 квітня 2020 року № 17641 на суму 15 287 грн 54 коп., від 5 травня 2020 року № 20031 на суму 2 473 грн 44 коп., від 5 травня 2021 року № 20037 на суму 7 958 грн 64 коп., від 7 травня 2020 року № 20653 на суму 24 623 грн 83 коп.

Як встановлено судом, оплата товару згідно погоджених до договору додатків відповідачем-1 мала бути здійснена до 30 жовтня 2020 року.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

При цьому, відповідач-1 на виконання умов договору поставки розрахувався лише частково, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.11.2020 р. № 5208 на суму 5 000 грн 00 коп. (дата валютування 27.11.2020 р.), від 16.12.2020 р. № 5265 на суму 5 000 грн 00 коп. (дата валютування 23.12.2020 р.), від 28 грудня 2020 року № 5304 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 28.12.2020 р.), від 4 лютого 2021 року № 5343 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 04.02.2021 р.), від 15 лютого 2021 року № 5367 на суму 5 000 грн 00 коп. (проведено банком 19.02.2021 р.).

Всього відповідачем на виконання Договору сплачено 25 000 грн 00 коп.

Як було встановлено судом вище, здійснені відповідачем-1 оплати позивачем було зараховано за отриманий товар та в оплату відсотків за користування товарним кредитом. Зокрема позивачем за отриманий товар зараховано 24 572 грн 61 коп., а 427 грн 39 коп. - в оплату відсотків за користування товарним кредитом.

Отже, заборгованість відповідача-1 за отриманий товар згідно договору поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ складає 25 770 грн 84 коп. та залишилась несплаченою.

Наявність вказаної заборгованості відповідач-1 не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" за отриманий товар в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення з ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" суми основного боргу у розмірі 25 770 грн 84 коп.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення відсотків за користування товарним кредитом, слід зазначити наступне.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення відсотків за користування товарним кредитом, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

За приписами ст. 695 ЦК України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Враховуючи те, що за договором поставки відповідачу-1 надано товарний кредит з відстроченням платежу, відповідно позивач, як продавець, має право на нарахування процентів відповідно до ст. 536 ЦК України.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як роз`яснено в п. 6.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами.

В пункті 1.1. Договору сторони передбачили обов`язок Покупця сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.6. Договору за користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено Додатком до Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті Покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару Покупцем, та закінчується в день розрахунку Покупцем за поставлений товар (п. 2.7. Договору).

Відповідно до п. 2.11. Договору відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються Постачальником відповідно до п. 2.6. та 2.7. Договору. Щомісячно Постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається Постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його Постачальнику протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається Постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем.

Нараховані відсотки за користування товарним кредитом Покупець зобов`язується сплатити у строки, визначені в Додатках до Договору для оплати вартості (ціни) товару.

Як було встановлено судом вище, позивачем було складено акти нарахування відсотків за користування товарним кредитом на загальну суму 532 грн 48 коп.:

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 30 вересня 2020 року № 43680 на суму 246 грн 68 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 30 жовтня 2020 року № 46926 на суму 51 грн 17 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 30 листопада 2020 року № 48619 на суму 48 грн 90 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 31 грудня 2020 року № 50119 на суму 44 грн 27 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 29 січня 2021 року № 673 на суму 36 грн 37 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 36 лютого 2021 року № 43680 на суму 27 грн 13 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 31 березня 2021 року № 7626 на суму 26 грн 27 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 30 квітня 2021 року № 18047 на суму 25 грн 42 коп.;

- Акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 31 травня 2021 року № 27470 на суму 26 грн 27 коп.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками, а їх підписи скріплені печатками.

Як було встановлено судом вище, відповідачем-1 сплачено відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 427 грн 39 коп.

Отже, заборгованість відповідача-1 по сплаті відсотків за користування товарним кредитом згідно договору поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ складає 105 грн 09 коп. та залишилась несплаченою.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом в сумі 105 грн 09 коп., з огляду на що, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення з ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 105 грн 09 коп.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення штрафу, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до п. 7.2. (Б) Договору у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь Постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд, здійснивши перерахунок штрафу, вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак позовні вимоги про стягнення з ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" штрафу в розмірі 10 068 грн 69 коп. підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, слід зазначити наступне.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2. (А) Договору у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

В пункті 7.3. Договору, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості,, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього Договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 року).

В той час, положення Договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється за умовами, визначеними у Договорі, тобто позивач має право нараховувати пеню протягом трьох років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відтак, нарахування позивачем пені більш ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, судом визнається обґрунтованим, оскільки відповідає положенням Договору та чинному законодавству.

Проте при дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що при здійсненні розрахунку заявленої до стягнення з ТзОВ "Віртуоз ЛДТ" суми пені, Товариством не було враховано приписів статей 251-255, 599 ЦК України та помилково включено дні фактичного часткового погашення відповідачем-1 суми заборгованості у період часу, за який здійснюється стягнення вказаної неустойки.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 статті 255 ЦК України встановлено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення компенсаційних виплат.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір пені становить 2 891 грн 62 коп., при заявленому - 2 902 грн 96 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача-1 підлягає сума пені, яка за розрахунком суду складає 2 891 грн 62 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача-1 про стягнення пені в сумі 2 902 грн 96 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 891 грн 62 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 11 грн 34 коп. слід відмовити.

Щодо заявлених позивачем вимог в розмірі 36% річних та інфляційних витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Відповідно до п. 7.2. (В) Договору у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець сплачує на користь Постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з Договору сторони передбачили інший розмір відсотків річних, а саме - 36 % річних.

У той же час при дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що при здійсненні розрахунку заявлених до стягнення 36% річних, Товариством також не було враховано приписів статей 251-255, 599 ЦК України та помилково включено день фактичного часткового погашення відповідачем-1 суми заборгованості у період часу, за який здійснюється стягнення вказаних відсотків.

В свою чергу, суд, здійснивши власний розрахунок відсотків річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 8 054 грн 13 коп., при заявленому - 8 086 грн 17 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума 36% річних, яка за розрахунком суду складає 8 054 грн 13 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача-1 про стягнення 36% річних в сумі 8 086 грн 17 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 8 054 грн 13 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення 36% річних в сумі 32 грн 04 коп. слід відмовити.

Крім того суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 2 800 грн 77 коп., при заявленому - 2 789 грн 62 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у заявленому позивачем розмірі 2 789 грн 62 коп.

Вирішуючи питання щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, суд встановив наступне.

Так, в забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки від 22 квітня 2020 року № 66/20-РВ між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (Боржник) було укладено договір поруки від 22 квітня 2020 року № П/66/20-РВ, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п. 2. цього договору (основний договір).

Згідно п. 1.2. Договору поруки, у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під "основним договором" в цьому договорі розуміється договір поставки № 66/20-РВ від 22 квітня 2020 року, укладений між Кредитором (в основному договорі іменується "Постачальник") та Боржником (в основному договорі іменується "Покупець").

Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що строк дії основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань Покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Згідно п. 3.2. Договору поруки, підписанням цього договору Поручитель, без додаткового повідомлення Поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку Поручителя перед Кредитором. Кредитор не зобов`язаний повідомляти Поручителя про зміну обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором.

Поручитель несе відповідальність за сплату Боржником основного боргу, курсової різниці, проценті за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором (п. 3.3. Договору поруки).

В пункті 3.4. Договору поруки сторони домовилися, що Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням Боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк 3-х банківських днів після настання строку оплати за основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, вказаний в даному договорі.

Відповідно до п. 6.1 договору поруки, цей договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного договору.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 548 ЦК України, якою визначені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання, передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Так, в силу приписів ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання покупцем своїх зобов`язань за договором поставки, а поручителем - обов`язків за договором поруки, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення пені, відсотків річних, інфляційних втрат та штрафу, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ", ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 25 770 грн 84 коп. - основного боргу, 105 грн 09 коп. - відсотків за користування товарним кредитом, 2 891 грн 62 коп. - пені, 8 054 грн 13 коп. - 36% річних, 2 789 грн 62 коп. - інфляційних втрат та 10 068 грн 69 коп. - штрафу, є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. У решті позовних вимог в частині стягнення 11 грн 34 коп. пені та 32 грн 04 коп. відсотків річних відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 268 грн 02 коп., по 1 134 грн 01 коп. на кожного.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (35431, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Бабин, вул. Незалежності, буд. 9, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, ) 25 770 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн 84 коп. - основного боргу, 105 (сто п`ять) грн 09 коп. - відсотків за користування товарним кредитом, 2 891 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одну) грн 62 коп. - пені, 8 054 (вісім тисяч п`ятдесят чотири) грн 13 коп. - 36% річних, 2 789 (дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн 62 коп. - інфляційних втрат та 10 068 (десять тисяч шістдесят вісім) грн 69 коп. - штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" (35431, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Бабин, вул. Незалежності, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, ) 1 134 (одну тисячу сто тридцять чотири) грн 01 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20, ) 1 134 (одну тисячу сто тридцять чотири) грн 01 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛДТ" та ОСОБА_1 пені в сумі 11 грн 34 коп. та 36% річних в сумі 32 грн 04 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20);

3 - відповідачу-1 (35431, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Бабин, вул. Незалежності, буд. 9);

4 - відповідачу-2 ( АДРЕСА_1 ).