ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/40/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників:

від заявника: не з`явився;

від позивача: не з`явися;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

розглянувши заяву Національного банку України (вх. № 2-1067/21 від 20.08.2021р.) про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/40/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-кт. Гагаріна, буд.12-А) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Матвієнко Андрія Анатолійовича (65039, м. Одеса, пр-кт Шевченка, 8-А)

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" (65039, м. Одеса, пр-кт Гагаріна, буд.12-А;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (65014, м. Одеса, вул. Маразлієвська, буд.1/20, офіс 515)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національного банку України" (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. №9).

про визнання недійсним договору оренди.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2015р. позов Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Матвієнко Андрія Анатолійовича - задоволено повністю.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2021р. по справі №916/40/18 постановлено наступне:

1. Визнати недійсним договір оренди, укладений 31.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим № 1888;

2. Застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ» та товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим № 1888, а саме, повернути публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК" приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а;

3. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК";

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 400 грн.;

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 400 грн.;

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 277 600,00 грн.;

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 277 600,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2021р. рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. у справі № 916/40/18 скасовано.

Постановою Верховного суду України від 04.12.2018р. у справі №916/40/18 скасовано постанову Одеського апеляційного господарсько суду від 25.07.2018р. у справі №916/40/18 та рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. залишено без змін.

Додатковою постановою Верховного суду України від 07.12.2018р. у справі №916/40/18 постановлено доповнити текст постанови Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі №916/40/18 наступним:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" 136 400грн. 00коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" 136 400грн. 00коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва 416 400 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва 416 400грн. 00коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

12.02.2019 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р., постанови Верховного Суду від 04.12.2018р., додаткової постанови Верховного Суду від 07.12.2018р. видано відповідні накази.

19.02.2019р. на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. видано наказ щодо застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим № 1888, а саме, повернення публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК" приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а.

20.08.2021р. до Господарського суду Одеського області Національним банком України подано заяву за вх.№2-1067/21 про заміну сторони у справі №916/40/18, в якій заявник просить суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» у судових наказах по справі №916/40/18 на його правонаступника - Національний банк України та видати судові накази у справі № 916/40/18 на підставі ухваленого рішення Господарським судом Одеської області від 03.05.2018р. за результатами його перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 04.12.2018р. в частині повернення приміщень та виселення ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" з зазначених приміщень.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року прийнято до розгляду заяву Національного банку України (вх.№2-1067/21 від 20.08.2021р.) про заміну сторони виконавчого провадження у справі №916/40/18 та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на "30" серпня 2021 р. о 14:30 год.

30.08.2021 року до суду надійшло клопотання Національного банку України (вх. № 22724/21) про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю можливості прибути в судове засідання та необхідністю приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розглянувши зазначене клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також, варто відзначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ГПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, беручи до уваги те, що заявником не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України неможливості прибуття представника в судове засідання 30.08.2021р., присічний строк розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником, а також те, що інших документів та пояснень, ніж ті, що містяться в матеріалах справи, заявником не надано, підстав для відкладення розгляду справи не має.

Отже, в задоволенні клопотання Національного банку України про відкладення розгляду заяви слід відмовити, оскільки інших обставин, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для розгляду заяви, заявником не наведено та судом не встановлено.

В судове засідання 30.08.2021р. учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, жодної письмової правової позиції по суті заяви до суду не надали.

Розглянувши заяву Національного банку України про заміну сторони виконавчого провадження, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування поданої заяви Національний банк України зазначив про укладання 19.07.2021 між Національним банком та АТ "Імексбанк" договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2080.

Згідно п.1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя іпотекодержатель (Національний банк) частково, на суму 251 479 190 грн задовольняє свої вимоги за кредитним договором про рефінансування від 26.11.2009 №29, укладеного між Національним банком та АТ "Імексбанк", за рахунок предмета іпотеки згідно з іпотечним договором від 02.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., зареєстрованого в реєстрі за №3289, та змін до нього, застосовуючи позасудове врегулювання у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зазначений в п. 1.2.

Згідно умов Договору про задоволення вимог іпотекодержателя Національний банк, як іпотекодержатель, для часткового задоволення своїх вимог за договором про рефінансування від 26.11.2009 №29 набув право власності на Предмет іпотеки, який належав АТ «Імексбанк» як іпотекодавцю.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Договір про задоволення вимог іпотекодержателя зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Зазначене, за думкою заявника, свідчить, що до Національного банку України, як власника майна, від АТ "Імексбанк" перейшло право вимагати виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. у справі №916/40/18, в частині: зобов`язання ТОВ "Шевченківський девелопмент" повернути публічному акціонерному товариству «ІМЕКСБАНК» приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а; виселення ТОВ "Шевченківський девелопмент" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12- а.

Вимоги про заміну вибулого стягувача ґрунтуються на положеннях ст.52, ч.5 ст. 334 ГПК України.

Крім того у своїй заяві, обґрунтовуючи вимоги про видачу наказів, Національний банк України зазначає, що накази про виселення зі спірного нерухомого майна та повернення приміщень АТ "Імексбанк" не отримувало та до виконання не пред`являло.

Стаття 1291 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Щодо співвідношення статей 52 та 334 ГПК України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, суд вказує, що ст.52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

При цьому суд, з урахуванням того, що виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, а сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, вказує, що у разі, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження, заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої положення статті 334 ГПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

На таких висновках наголосив Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду по справі №916/617/17.

В рамках даної справи господарськоим судом у рішенні від 03.05.2018р., яке залишено в силі постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2018р. встановлено укладання 17.04.2009 між Національним банком України (кредитор) та АТ "Імексбанк" (позичальник) договору про надання стабілізаційного кредиту шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 48, відповідно до пункту 1.1. якого кредитор надав позичальнику стабілізаційний кредит в сумі 800 000 000 грн на строк з 17.04.2009 до 16.04.2010 за ставкою 16,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань АТ "Імексбанк" за кредитним договором № 48 між Національним банком України (іпотекодержатель) та АТ "Імексбанк" (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір від 02.06.2009р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1784.

Відповідно до пункту 1.3. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежила будівля бізнес-центру, що складається з: нежилої 16-ти поверхової будівлі, загальною площею 12 101,4 кв.м., розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А, на земельній ділянці, площею 12 426 кв.м., яка знаходиться в оренді згідно з договором оренди землі, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 04.08.2008 за реєстровим № 3449. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності:

- 91/100 частина - на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2005, справа № 25/32-05-847, право власності на яку зареєстровано 28.02.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42неж-84 номер запису 3671;

- 6/100 частин - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-58, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-125, номер запису 3611;

- 3/100 частини - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-59, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-126, номер запису 3611.

Відповідно до п. 6.1 іпотечного договору даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору одним із шляхів: продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; прийняття предмету іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а, є Національний Банк України. Право власності зареєстровано на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №2080 від 19.07.2021р.

Враховуючи положення ч.5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суд зазначає про відсутність сумнівів щодо реєстрації за Національним банком України права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, тобто щодо зміни фактично власника спірного нерухомого майна з АТ "Імексбанк" на Національний банку України, а отже про наявність підстав для висновку про заміну особи у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Суд, приймаючи рішення у справі, виходив з того, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014р. є законною, доведеною та підлягає задоволенню. За висновком суду, спірний договір порушує права позивача, а саме, укладання оспорюваного договору оренди всупереч приписам Закону України "Про іпотеку" та умовам іпотечного договору від 06.11.2009р. може мати наслідком позбавлення позивача прав на належне йому на праві власності майно, тобто, наявність оспорюваного договору дає можливість НБУ реалізувати приписи, викладені у п. 3.1.5. іпотечного договору від 02.06.2009р., яким сторони погодили, що іпотекодержатель має право вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та цього договору при наявності також наступних підстав, зокрема, здійснення правочинів щодо відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя, тощо.

Суд також дійшов висновку, що спірний договір є недійсним (нікчемним) в силу вимог закону, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності згоди Національного банку України, як іпотекодержателя за іпотечним договором від 02.06.2009р., на укладання договору оренди від 31.12.2014р. У зв`язку із визнанням договору оренди від 31.12.2014р. недійсним, суд також визнав обґрунтованою позовну вимогу про застосування наслідків недійсності договору у вигляді повернення ПАТ "ІМЕКСБАНК" приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А, а також шляхом виселення відповідача-1 із займаних ним приміщень, що були об`єктом оренди за оспорюваним договором, з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, оскільки позивач є власником орендованого відповідачем майна, а у відповідача (орендаря) відсутні правові підстави для використання майна з огляду на нікчемність спірного договору оренди,

Верховний Суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що є правильними висновки суду першої інстанції про вчинення відповідачем-1, як управителем, оспорюваного правочину щодо передання в користування відповідачу-2 належного позивачу-установнику управління об`єкта нерухомості, обтяженого іпотекою НБУ, без необхідного обсягу його цивільної дієздатності щодо розпорядження іпотечним майном без погодження з іпотекодавцем, що є підставою для визнання спірного договору оренди від 31.12.2014 недійсним в порядку частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку

За таких обставин, проаналізувавши означені судом норми закону, взявши до уваги, що заміна стягувача, тобто позивача у справі, його правонаступником в порядку ст.52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність заміни АТ "Імексбанк" його правонаступником Національним банком України.

Те, що заявник, крім норм ст.52 ГПК, посилається також на норми ст.334 ГПК України, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви з огляду на принцип jura novit curia («суд знає закони»), який визначає, що неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Оскільки заявник у своїй заяві, зазначаючи про необхідність заміни сторони у справі, здійснює посилання на норми ст.52 ГПК України, які і підлягають застосуванню у даному випадку, суд вважає заяву обґрунтованою, у зв`язку з чим відповідна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги Національного банку України про видачу судових наказів, суд зауважує, що, як свідчать матеріали справи, відповідні накази було отримано представником позивача в приміщенні Господарського суду Одеської області 13.02.2019, про що містяться відповідні відмітки на копіях наказів, при цьому, положеннями чинного процесуального законодавства не передбачена можливість повторної видачі судових наказів у разі заміни сторони правонаступником, крім того, матеріалами справи спростовуються доводи заявника щодо неотримання АТ "Імексбанк" відповідних наказів, у зв`язку з чим в цій частині подана заява задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зауважує, що Національний банку України не позбавлений можливості звернутися до суду з вимогою про видачу дублікатів наказів у порядку, передбаченому Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 52, 234, 235, 255, 334 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Національного банку України (вх. № 2-1067/21 від 20.08.2021р.) про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/40/18 задовольнити частково.

2. Здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши у судових наказах №916/40/18 щодо виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. позивача (вибулого стягувача) Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" на його правонаступника - Національний банк України (01601, місто Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ).

3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набрала законної сили 06.09.2021 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 06.09.2021 року.

Суддя О.В. Цісельський