УХВАЛА

06 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15598/19

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огороднік К.М.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у м. Києві з доданими до неї матеріалами

на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року

та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року (в частині залишення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року)

у справі № 910/15598/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Автогосподарства»

до Комунального підприємства Київської обласної ради «Автогосподарство»

про банкрутство,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року зокрема припинено процедуру розпорядження майном Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство". Визнано банкрутом Комунальне підприємство Київської обласної ради "Автогосподарство". Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором Комунального підприємства Київської обласної ради "Автогосподарство" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво № 1732 від 11.11.2015). Підприємницьку діяльність банкрута завершено. Постановлено вважати, що строк виконання всіх грошових зобов`язань настав 17.02.2021. Припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 17.02.2021. Постановлено Ліквідатору: забезпечити виконання повноважень ліквідатора банкрута в порядку, визначеному ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства та належне виконання заходів, передбачених ст.ст. 62 - 64 Кодексу України з процедур банкрутства, спрямованих на задоволення вимог кредиторів; здійснювати продаж майна з неухильним дотриманням норм Кодексу України з процедур банкрутства; за результатами проведеної роботи, згідно зі ст. 65 Кодексу України з процедур банкрутства, у строк до 17.02.2022 подати ліквідаційний баланс, звіт про проведену роботу та інші матеріали, що свідчать про виконання ліквідатором покладених на нього обов`язків (докази, що свідчать про відсутність ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з зазначенням сум, які є неможливими до погашення; пояснювальну записку ліквідатора до ліквідаційного балансу, тощо).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Автогосподарства», Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, залишено без задоволення. Постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 у справі № 910/15598/19, залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління державної податкової служби у м. Києві (надіслана 08.07.2021 року, що підтверджується конвертом Укрпошта Стандарт) на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року (в частині залишення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року) у справі № 910/15598/19, в якій просить суд скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року (в частині залишення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року) .

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 287-291 ГПК України, з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року повний текст якої складено 14.06.2021 року , тобто останнім днем подання касаційної скарги є 05.07.2021 року.

Однак, касаційну скаргу надіслано до Верховного Суду 08.07.2021 року, що свідчить про пропуск процесуального строку.

Відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому згідно із пунктом 7 частини другої, пунктом 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується. Крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Відповідним доказом, що підтверджує дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції є копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, що підлягає поверненню відправнику або копія конверту з трек-номером, яким Північний апеляційний господарський суд відправив копію оскаржуваного рішення скаржнику.

Частиною, другою та третьою статті 288 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Водночас в касаційній скарзі скаржник не просить поновити пропущений процесуальний строк на касаційне оскарження ухвали відповідно до частини 2 статті 288 ГПК України.

Крім того, 08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-ІХ, згідно з яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження судових рішень.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту четвертого частини другої статті 287 ГПК України на скаржника покладається обов`язок обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). При цьому касаційна скарга має містити мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для касаційного оскарження судових рішень, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, вичерпних обґрунтувань, позаяк відкриття касаційного провадження за відсутності або неточності таких обґрунтувань може призвести до порушено принципу «правової визначеності».

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Однак, касаційна скарга в частині такої підстави як відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачений пунктом 3 частини 2 другої статті 287 ГПК України, не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. Оскільки скаржник у поданій касаційній скарзі не зазначає щодо якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

При цьому, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

За таких обставин, враховуючи, що скаржник у поданій касаційній скарзі здійснив посилання на підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, та водночас не зазначив щодо якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній, відтак скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Крім того, відповідно до статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і додані до неї документи, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів щодо направлення копії касаційної скарги іншим учасникам справи.

Неповідомлення інших учасників справи про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цих учасників, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені у статті 2 ГПК України.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 292 та ст. 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 ГПК України, статті 4,7,8 Закону України "Про судовий збір" Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року (в частині залишення апеляційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення на постанову Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року) у справі № 910/15598/19 - залишити без руху.

2. Надати Головному управлінню державної податкової служби у м. Києві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: надати суду докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року у справі № 910/15598/19 з відміткою про отримання; надати суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку за подання касаційної скарги; виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав); надати докази надіслання копії касаційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам у справі № 910/15598/19.

3. Роз`яснити скаржнику, що невиконання вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Касаційного господарського суду

у складі Верховного Суду Огороднік К.М.