СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"15" вересня 2021 р. Справа № 922/1283/21

Суддя Пуль О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» (вх.№2813Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 09.08.2021 у справі №922/1283/21 (повний текст рішення складено 18.08.2021 суддею Рильовою В.В. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс», м. Харків,

до 1. Акціонерного товариства «Харківобленерго», м. Харків,

2. Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ,

3. Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ,

про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області 09.08.2021 у справі №922/1283/21 у позові відмовлено повністю. Витрати зі сплати судового збору залишено за позивачем.

Позивач з рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.08.2021 року, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги КП «Міськелектротранссервіс» задовольнити в повному обсязі. Також просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів до суду першої інстанції (повідомлення ДПЗД «Укрінтеренерго» про припинення електропостачання №44/09-001442/п від 18.08.2021), поновити такий строк та долучити докази до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Як убачається з поданої апеляційної скарги, остання підписана Громикіним В.Д. першим заступником директора КП «Міськелектротранссервіс». Матеріали справи містять копію довіреності №123 від 29.01.2021 (т.2 а.с.126), відповідно до якої КП «Міськелектротранссервіс» в особі директора Васенка Владислава Олександровича, який діє на підставі Статуту, уповноважило Громикіна Віктора Дмитровича, першого заступника директора КП «Міськелектротранссервіс», бути представником у всіх установах, підприємствах, організаціях будь-якої підпорядкованості, форми власності та галузевої належності, перед усіма фізичними та юридичними особами, з будь-яких питань, пов`язаних із господарською діяльністю підприємства, з усіма відповідними правами, наданими директору підприємства Статутом підприємства та чинним законодавством України. Надано право укладати, змінювати, розривати, підписувати та оформлювати від імені та в інтересах підприємства угоди, договори, додаткові угоди до договорів, додатки до договорів, протоколи погодження договірної ціни, рахунки на оплату, акти виконавчих робіт (наданих послуг), інші відповідні документи; підписувати та подавати від імені та в інтересах підприємства будь-які заяви, клопотання, скарги, претензії, листи тощо; здійснювати всі інші необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Згідно з частиною третьою статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з приписами частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як у порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Суд зазначає, що сама лише довіреність та Статут даної установи, які містяться у матеріалах справи, не підтверджують повноваження Громикіна В.Д. як першого заступника директора КП «Міськелектротранссервіс» підписувати апеляційну скаргу та представляти інтереси КП «Міськелектротранссервіс» в апеляційному господарському суді в порядку самопредставництва, оскільки до скарги не додано доказів того, що Громикін В.Д. обіймає зазначену посаду і на день звернення з апеляційною скаргою, а також доказів, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, наказ, положення, трудовий договір (контракт).

Вказані докази відсутні і в матеріалах справи, що позбавляє суд можливості самостійно перевірити обсяг повноважень підписанта, а саме: першого заступника директора КП «Міськелектротранссервіс» Громикіна В.Д.

Таким чином, КП «Міськелектротранссервіс» необхідно надати документи, що посвідчують повноваження Громикіна В.Д., підписувати апеляційну скаргу та представляти інтереси підприємства у порядку самопредставництва в апеляційному господарському суді відповідно до вимог статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021" прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року для працездатних осіб становить 2270 гривні.

Таким чином за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі апелянтом повино бути сплачено судовий збір у розмірі 10215,00грн (2270,00*150%*3 вимоги немайнового характеру).

Одночасно заявник апеляційної скарги подав клопотання (вх.10576), в якому просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в обґрунтування зазначає, що на момент подання апеляційної скарги не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку зі скрутним фінансовим станом. Доказів в обґрунтування фінансового стану заявником не надано.

Стосовно вказаного клопотання суд зазначає, що статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за певних умов. А саме, приписами цієї статті визначено вичерпний перелік суб`єктів оскарження, щодо яких можливо здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати, однак КП «Міськелектротранссервіс» таким суб`єктом не є.

Під час розгляду клопотання апелянта суд також ураховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України, в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі Ейрі проти Ірландії, серія А, N 32, п. 25 - 26). Суд також враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, апеляційний суд відхиляє клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору як необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам ЗУ «Про судовий збір», та зазначає, що заявником має бути виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України шляхом надання платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в сумі 10215,00 грн за подання апеляційної скарги в даній справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи відсутність доказів на підтвердження повноважень у підписанта та сплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя - доповідач, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» залишити без руху.

Встановити апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

Роз`яснити заявнику апеляційної скарги, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.А. Пуль