ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. Справа №914/624/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

Г.Г. Якімець,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" б/н від 18.06.2021 року (вх. № 01-05/2147/21 від 24.06.2021 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року (суддя В.П. Трускавецький; повний текст рішення складено 31.05.2021 року)

у справі № 914/624/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (надалі ТзОВ "Львівенергозбут")

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські юридичні технології" (надалі ТзОВ "Українські юридичні технології")

про стягнення 180405,16 грн. штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

15.03.2021 року ТзОВ "Львівенергозбут" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Українські юридичні технології" про стягнення 180405,16 грн. штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у споживача відсутнє право на дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії до дати закінчення терміну (строку) його дії. У зв`язку із зміною електропостачальника договір між сторонами достроково розірвано за ініціативою відповідача, що є підставою для сплати штрафу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року у справі №914/624/21 (суддя В.П. Трускавецький) повністю відмовлено у задоволенні позову (а.с. 233-247).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2018. При цьому, зміст розділу чинної комерційної пропозиції «Розмір штрафу за дострокове розірвання/припинення договору» не відповідає положенням абз. 3 п. 6.1.3. ПРРЕЕ, хоч і в спірній комерційній пропозиції є посилання на вказане положення Правил. Суд констатував, що положення комерційної пропозиції в частині закріплення права Постачальнику на нарахування штрафних санкцій за припинення договору з ініціативи Споживача, в якому здійснено дострокове припинення договору, суперечить як положенням Закону України «Про ринок електричної енергії», так і положенням ПРРЕЕ, викладено позивачем у комерційний пропозиції від 01.07.2019 з порушенням принципів справедливості, прозорості, чіткості і ясності містить процедурну перешкоду, що ускладнюють здійснення прав споживача, які передбачені чинним законодавством і договором. Водночас, суд наголосив, що висновок про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій ґрунтується на відсутності протиправності дій споживача саме в контексті факту зміни електропостачальника (дострокового припинення договору), а не дотримання правил (процедури) такої зміни.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Львівенергозбут» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неправильній оцінці умов договору та комерційної пропозиції №11. Стверджує, що викладена у комерційній пропозиції умова про застосування штрафу за дострокове припинення договору з ініціативи споживача не суперечить вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії». Скаржник зазначає, що споживач вільний у будь-який час змінити постачальника, однак з тією відмінністю, що при наявності чинного строкового договору споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення фіксованого строку дії чинного договору. Інший строк повідомлення порушуватиме положення комерційної пропозиції, абз. 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ, а відтак і встановлену процедуру. Вказує, що Верховний Суд у постанові від 04.02.2020, справа № 914/545/19, зокрема, зазначив, що можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника не суперечить чинному законодавству, а тому відповідна умова договору не може вважатись нікчемною. Відтак, враховуючи, що строк дії договору визначений до 31.12.2022, а відповідач змінив електропостачальника з 01.12.2020 (до закінчення строку дії договору) мало місце дострокове розірвання договору, що має наслідком припинення дії договору з позивачем, та порушення відповідачем строку повідомлення нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу, що є підставами для застосування позивачем до відповідача штрафу, згідно з п. 13.3 договору та умов комерційної пропозиції. Правомірність позовних вимог позивача підтверджується судовою практикою господарських судів у справах № 914/2404/20, № 906/1287/19. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон спрямований на імплментацію актів законодавства Енергетичного Співтовариства у сфері енергетики, а саме Директиви 2009/72/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку електричної енергії. Частина 11 статті 2 названого Закону зобов`язує суди при застосуванні норм Закону брати до уваги правозастосовну практику Європейського Союзу, у даному випадку Директиву 2009/72/ЄС. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року у справі № 914/624/21 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, рішення суду першої інстанції законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з всебічним і повним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема зазначає, що згідно з п.10.1 договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2018, Споживач має право у будь-який момент часу змінити Постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Таким чином, умовами договору сторони передбачили, що Споживач в будь-який момент часу має право змінити Постачальника електричної енергії. Відповідач наголошує, що умовами договору, складовою якого є ПРРЕЕ та комерційна пропозиція, передбачено право споживача на вільний вибір електропостачальника. Нормами чинного законодавства встановлено, що штрафні санкції можуть бути застосовані лише у випадку порушення обов`язку, який є складовою цивільного правовідношення. З огляду на те, що ТзОВ «Українські юридичні технології» діяло в межах, визначених як ПРРЕЕ, так і Законом України «Про ринок електричної енергії», відсутні будь-які правові підстави для застосування штрафних санкцій. Крім того, відповідач зауважує, що рішенням господарського суду Львівської області від 22.04.2021 у справі № 914/504/21, яке набрало законної сили та стосується виконання цього ж договору встановлено, що дію спірного договору припинено. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/624/21 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець) відкрито апеляційне провадження у справі № 914/624/21 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач та відповідач ознайомлені з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання вказаної ухвали суду на їх електронні адреси: , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адвокат Борис В.Ю.); ІНФОРМАЦІЯ_1 , uyutoffice@ gmail.com, повідомлені в апеляційній скарзі.

Крім того, ухвала Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 року у справі №914/624/21 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступною.

На час винесення даної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" на судове рішення у справі №914/624/21, яке є предметом оскарження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що головуючий-суддя О.В. Зварич перебувала у відпустці з 02.08.2021 року по 03.09.2021 року, з 02.08.2021 року по 02.09.2021 року суддя-член колегії В.М. Гриців перебувала у відпустці, апеляційну скаргу ТзОВ «Львівенергозбут» на рішення господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року у справі №914/624/21 розглянуто поза межами строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи

18 грудня 2018 року ТзОВ «Українські юридичні технології» (Споживач) підписало заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої Товариство приєдналось до умов договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції Постачальника (ТзОВ «Львівенергозбут») № 5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР». Обсяги договірного споживання електричної енергії зазначаються у додатку № 2 до заяви, який є її невід`ємною частиною. Початок постачання з 01 січня 2019 року. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку Споживач та Постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором про постачання електричної енергії споживачу і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України (а.с. 19).

Згідно з додатком 1 до вказаної заяви-приєднання, позивач продавав відповідачу електроенергію на об`єкти електропостачання відповідача за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 7А (а.с. 20).

У відповідності до п. 1.1 договору про постачання електричної енергії споживачу цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електроенергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору (а.с.13-18).

За цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що Споживач має право вільно змінювати Постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого Постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, за умов, що в нього є укладений договір про розподіл (передачу) електричної енергії з оператором системи та відсутнє припинення постачання електричної енергії внаслідок наявної заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим Постачальником (п. 5.10 договору).

Підпунктами 10, 13 пункту 6.1 договору сторони обумовили, що Споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим Постачальником.

Згідно з пунктом 6.2 договору Споживач, зокрема, зобов`язаний: протягом 5 робочих днів до початку постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, визначеної цим договором, розрахуватися з Постачальником за спожиту електричну енергію; відшкодовувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та цим договором.

В розділі 10 договору сторони погодили, що Споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору (п. 13.1 договору).

В комерційній пропозиції № 5 від 10.12.2018, яка є додатком 2 до договору постачання електричної енергії споживачу, зазначено, що договір діє з моменту набрання чинності до 31.12.2019 року (а.с. 22-24).

Розділом «Розмір штрафу за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених умовами договору» вказаної комерційної пропозиції передбачено: у разі дострокового розірвання договору з ініціативи Споживача у випадках не передбачених умовами договору, Постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період.

Відповідно до 13.2 договору про постачання електричної енергії споживачу Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору Споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.

В пункті 13.3 договору закріплено, що за умови дострокового розірвання договору за ініціативою Споживача, Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику передбачені обраною Споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Пунктом 13.5 договору передбачено, що дія цього договору також припиняється у наступних випадках: анулювання Постачальнику ліцензії на постачання; банкрутства або припинення господарської діяльності Постачальником; у разі зміни власника/користувача об`єкта Споживача; у разі зміни електропостачальника.

10 червня 2019 року позивач повідомив відповідача про внесення змін до публічної комерційної пропозиції шляхом відправлення електронного листа з змінами до комерційної пропозиції № 5 на електронну адресу відповідача (а.с. 25-26).

Згідно змін до комерційної пропозиції № 5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР» від 01 липня 2019 року, договір діє з моменту набрання чинності до 31.12.2022 року (розділ «Строк дії договору та умови пролонгації») (а.с. 27-29).

Відповідно до комерційної пропозиції № 5 від 01.07.2019, розділ «Розмір штрафу за дострокове розірвання/припинення договору» викладено в наступні редакції: у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи Споживача, Постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення Споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника, Споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії Споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору (абзац 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

18.08.2020 року між ТзОВ «Львівнерегозбут» (Постачальник) та ТзОВ «Українські юридичні технології» (Споживач) укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору від 18.12.2018 про постачання електричної енергії споживачу, якою крім іншого, що не стосується суті спору, внесено зміни в додаток № 2 до договору, в частині назви комерційної пропозиції, а саме змінено назву з «Комерційна пропозиція № 5» на «Комерційна пропозиція № 11 ТзОВ «УЮТ» (а.с. 34-35).

Відповідач листом вих. № 13 від 09.11.2020 повідомив позивача про те, що з 01.12.2020 ТзОВ «Українські юридичні технології» змінює постачальника електричної енергії, у зв`язку з укладенням договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником. Також, просило провести остаточний розрахунок станом на 01.12.2020 (а.с. 79).

24 листопада 2020 року ПрАТ «Львівобленерго» листом № 08-07-2, повідомило ТзОВ «Львівенергозбут» про отримання запиту на зміну електропостачальника для споживача ТзОВ «Українські Юридичні Технології» з 01.12.2020 та підтвердило можливість такої зміни, у зв`язку з відсутністю обставин, що обмежують зміну електропостачальника (а.с. 80).

ТзОВ «Львівенергозбут» листом № 904-5531 від 03.12.2020 повідомив ТзОВ «Українські юридичні технології», що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи Споживача, Постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. Додатком до якого надано рахунок на оплату штрафу за дострокове розірвання/припинення договору про постачання електричної енергії споживачу від 03.12.2020 на суму 180405,16 грн. (а.с. 81,82).

Листом-відповіддю від 11.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що Споживач належним чином виконав договір, а відтак, нарахування Постачальником штрафу є незаконним і оплаті не підлягає (а.с. 175-177).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач не оплатив штраф в сумі 180405,16 грн. за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України унормовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

В силу положень частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ході розгляду справи суд встановив, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (публічний договір приєднання), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача до умов цього договору на підставі заяви-приєднання до договору від 18.12.2018.

При цьому, з 01.07.2019 між сторонами існували правовідносини з постачання електроенергії на змінених (чинних у спірному періоді) умовах Комерційної пропозиції №5 (попередня редакція Комерційної пропозиції № 5 від 10.12.2018). В подальшому, назву чинної Комерційної пропозиції № 5 на підставі Додаткової угоди № 1 від 18.08.2020 змінено на «Комерційна пропозиція № 11 ТзОВ «УЮТ».

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для усіх споживачів.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За змістом статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 58 названого Закону споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

За приписами ч. 1 ст. 59 Закону України «Про ринок електричної енергії» зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника.

Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника (ч. 2 ст. 59 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Водночас, Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ) регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (п. 1.1.1 Правил).

Згідно з пунктом 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Споживач має право вільно обирати електропостачальників (п. 3.1.10 Правил).

Відповідно до пункту 6.1.1 Правил споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Пунктом 6.1.3 Правил унормовано, що зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Тобто, законодавцем визначено термін 21 календарний день, який є достатнім для суб`єктів ринку електричної енергії та учасників роздрібного ринку, які задіяні у цьому процесі для проведення процедури зміни електропостачальника і дотримання цього строку є необхідною умовою для уникнення споживача від негативних наслідків у вигляді сплати штрафу на користь попереднього електропостачальника.

09.11.2020 відповідач надіслав позивачу лист № 13, в якому повідомив що з 01.12.2020 ТзОВ «Українські юридичні технології» змінює постачальника електричної енергії, у зв`язку з укладенням договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником.

Як зазначалось вище, п. 3.2 договору про постачання електричної енергії споживачу сторони погодили, що Споживач має право вільно змінювати Постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Підпунктами 10, 13 пункту 6.1 названого договору сторони обумовили, що Споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору Споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим Постачальником.

Розділом 10 договору закріплено порядок зміни електропостачальника. Так, Споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така заміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна Постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ (п. п. 10.1, 10.2 договору).

Пунктом 13.5 договору передбачено, що дія цього договору також припиняється у наступних випадках: зокрема, у разі зміни електропостачальника.

Таким чином, умовами договору укладеного між сторонами даного судового спору передбачено, що Споживач в будь-який момент часу має право змінити Постачальника електричної енергії.

У даній справі відповідач дотримався встановленого умовами договору та Правилами порядку зміни постачальника електричної енергії.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 4 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З аналізу наведених норм права вбачається, що розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Умовами договору та Комерційної пропозиції № 5 від 01.07.2019 (чинної у спірному періоді) передбачено можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи Споживача внаслідок зміни електропостачальника, що не суперечить Директиві 2009/72/ЄС, про яку вказує скаржник.

Суд констатує, що у даному випадку спірний договір припинив свою дію у зв`язку із зміною електропостачальника, шляхом реалізації відповідачем свого права, визначеного як Законом, так і договором, складовою якого є ПРРЕЕ та комерційна пропозиція, яким передбачено право споживача на вільний вибір електропостачальника.

За змістом частин 1 та 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені у ГК України. Так, за змістом частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У даній справі ТзОВ «Українські юридичні технології» діяло в межах, визначених ПРРЕЕ, Законом України «Про ринок електричної енергії» та договором про постачання електричної енергії споживачу, тому відсутні будь-які правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій.

При цьому, суд звертає увагу на те, що висновок про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій ґрунтується на відсутності протиправності дій споживача власне в контексті факту зміни електропостачальника (дострокового припинення договору), а не дотримання правил (процедури) такої зміни.

Комерційна пропозиція № 5 містить положення про відповідальність саме за факт розірвання договору, а не за порушення процедури зміни електропостачальника, що має результатом припинення дії договору.

Дострокове розірвання договору з ініціативи споживача у зв`язку із зміною електропостачальника не є випадком, не передбаченим умовами договору та відповідно не є підставою для нарахування штрафних санкцій згідно з договором про постачання електричної енергії споживачу.

Враховуючи вищенаведені норми права, умови укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2018 та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим та підставним висновок місцевого господарського суду, що споживач (відповідач у справі) не порушив норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, що в свою чергу звільняє останнього від обов`язку сплатити штраф за дострокове припинення договору на користь попереднього електропостачальника (позивача у справі).

У своїй апеляційній скарзі скаржник слушно посилається на постанову Верховного Суду від 04.02.2020 у подібній справі № 914/545/19, зокрема п. 71, де Верховний Суд визнав правомірним висновок суду першої інстанції про те, що штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії у разі зміни постачальника не є тотожними платі (додатковим фінансовим зобов`язанням) за зміну постачальника. Додаткові фінансові зобов`язання, про які йдеться у частині 10 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", не стосуються штрафних санкцій за недотримання умов договору, а лише "вартості зміни постачальника", витрат, які могли би бути встановлені при такій зміні (можливі витрати з технічних причин чи інші витрати). Як Директива 2009/72/ЄС, так і Закон України "Про ринок електричної енергії" передбачають відсутність плати за зміну електропостачальника поряд з можливістю застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору.

Проте, необхідно зазначити, що тією ж постановою від 04.02.2020 року Верховний Суд скасував судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі № 914/545/19, якими було задоволено позов ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення зі споживача штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії, тобто вказані судові рішення не набрали законної сили.

На думку колегії суддів, апелянт безпідставно посилається на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справах № 914/2404/20, № 906/1287/19, оскільки відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інші судові рішення, що набрали законної сили, можуть враховуватись судом лише в контексті положень частини 4 статті 75 ГПК України (обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом).

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 24.05.2021 року у справі № 914/624/21.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" б/н від 18.06.2021 року (вх. № 01-05/2147/21 від 24.06.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 24.05.2021 у справі № 914/624/21 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Г.Г. Якімець