ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.2021 Справа № 920/413/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Тростянецької міської ради,

до відповідача Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Люджанської сільської ради.

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

За участю представників сторін:

від позивача - Міняйло С.М.,

від відповідача Грицик Г.О.,

від третьої особи не з`явився

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 20.04.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд витребувати з чужого незаконного володіння у Боромлянської сільської ради Тростянецького району автомобіль Renault Duster та передати у комунальну власність Тростянецької міської територіальної громади в особі Тростянецької міської ради.

Ухвалою суду від 05.05.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 07.06.2021 було відкладено підготовче засідання на 29.06.2021, задоволено клопотання відповідача та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 18.06.2021.

29.06.2021 відповідач надав до суду (електронною поштою) відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Крім того, у відзиві зазначено, що орієнтовна сума судових витрат на надання правової допомоги становить 10000 грн.

Відповідно до ухвали суду від 29.06.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Люджанську сільську раду; строк підготовчого провадження у справі продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 14.07.2021.

08.07.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 14.07.2021 оголошено перерву в розгляді справи до 29.07.2021.

Відповідно до ухвали суду від 29.07.2021 закрите підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 04.08.2021.

Ухвалою суду від 04.08.2021 розгляд справи по суті відкладено на 06.09.2021.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначання територій та адміністративних центрів територіальних громад», ст. 8-3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», розпорядженням КМУ «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області» № 723-р від 12.06.2020 року, 18 листопада 2020 року на 1 сесії 8 скликання Тростянецької міської ради були прийняті рішення: №39 «Про початок реорганізації Люджанської сільської ради шляхом приєднання до Тростянецької міської ради» та №4 «Про факт припинення повноважень посадових осіб сільських рад та здійснення остаточного розрахунку».

Згідно з умовами зазначених рішень Тростянецька міська рада, зокрема, є правонаступником Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а отже є правонаступником її майнових прав та обов`язків.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що під час вивчення питання щодо стану забезпечення автотранспортом медичних закладів, які знаходились на території сільських рад, що увійшли до складу Тростянецької міської ради, було встановлено, що службовий автомобіль Renault Duster, який повинен був перебувати у комунальній власності Люджанської сільської ради, перебуває у незаконному володінні Боромлянської сільської ради Тростянецького району, у зв`язку з чим просить суд витребувати його з чужого незаконного володіння у Боромлянської сільської ради Тростянецького району та передати у комунальну власність Тростянецької міської територіальної громади в особі Тростянецької міської ради.

Зазначене стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права з даним позовом.

Відповідач, у свою чергу, наголошує на тому, що позивачем не подано суду належних доказів на підтвердження приналежності на праві комунальної власності транспортного засобу Renault Duster саме Люджанській сільській раді.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2016 №983 «Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості» (зі змінами) (далі - Постанова), був затверджений Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості, яким був визначений механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості.

Зокрема, відповідно до абз. 5 п. 4 вказаного вище Порядку, субвенція спрямовується на здійснення заходів, пов`язаних із забезпечення службовим житлом (в тому числі будівництво і придбання) та службовим автотранспортом, який відповідає критеріям, визначеним МОЗ (в тому числі для обслуговування мешканців віддалених населених пунктів, що розташовані на території обслуговування закладу охорони здоров`я), медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я, що працюють у сільській місцевості.

На виконання п. 2 Постанови Міністерством розвитку громад та територій України був виданий Наказ від 15.11.2019 № 267 «Про внесення змін до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 18 жовтня 2018 року № 267» (далі - Наказ), відповідно до якого до Переліку заходів, що фінансуються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості, щодо забезпечення службовим автотранспортом медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я, що працюють у сільській місцевості (існуючі амбулаторії), були внесені зміни.

Зокрема, позиція «Сумська область» була викладена в новій редакції шляхом доповнення новими пунктами, серед яких - п. 11 «придбання службового автотранспорту для амбулаторії загальної практики - сімейної медицини по вул. Сумська, 38, в с. Боромля, Тростянецького району», п. 13 «придбання службового автотранспорту для амбулаторії загальної практики - сімейної медицини по вул. Горького, 45а, в с. Люджа Тростянецького району» та п. 14 «придбання службового автотранспорту для амбулаторії загальної практики - сімейної медицини по вул. Соборна, 4, в с. Білка Тростянецького району».

На виконання Наказу Комунальним некомерційним підприємством Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля», до структури якої також входили амбулаторії с. Люджа та с. Білка, була проведена процедура закупівлі 3 автомобілів Renault DUSTER «або еквівалент».

Відповідно до звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2020-03-06-001299-а від 14.04.2020 зазначені вище автомобілі були придбані на загальну суму 1491000 грн 00 коп. (а.с. 9).

Факт придбання Комунальним некомерційним підприємством Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля» 3 автомобілів Renault DUSTER «або еквівалент» за результатами закупівлі UA-2020-03-06-001299-а від 14.04.2020 також не заперечується відповідачем.

Позивач зазначає, що після придбання автомобілів 12.03.2020 Люджанською сільською радою Тростянецького району було прийнято рішення «Про внесення змін до рішення сільської ради від 21.12.2019 року «Про сільський бюджет на 2020 рік», відповідно до якого до бюджету були внесені зміни стосовно передачі іншої субвенції Боромлянській сільській раді на утримання амбулаторії - придбання палива для автомобіля, оплата електроенергії, придбання медикаментів та оформлення автомобіля швидкої допомоги. Тобто фактично всі витрати на оформлення та утримання автомобіля Renault DUSTER здійснювались з бюджету Люджанської сільської ради.

У подальшому 02.10.2020 Відповідачем було прийнято рішення «Про внесення змін до структури комунального некомерційного підприємства Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Боромля» (а.с.14), відповідно до якого було виведено зі структури Комунального некомерційного підприємства Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» амбулаторії с. Білка та с. Люджа. Також відповідно до п. 4 вказаного рішення було вирішено провести передачу майна з оперативного управління Комунального некомерційного підприємства Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля» на баланс Білківської сільської ради, Люджанської сільської ради та Криничанської сільської ради згідно передавальних актів.

Однак, під час складання передавальних актів до вказаних вище сільських рад, правонаступником яких є позивач, позивачу стало відомо про те, що до переліку майна, що було передано до Люджанської сільської ради, не увійшов автомобіль Renault DUSTER, придбаний для амбулаторії с. Люджа відповідно до Наказу.

Позивач наголошує на тому, що оскільки автотранспортні засоби були придбані за рахунок субвенції з державного бюджету та кошти на їх придбання мають цільове призначення, перебування цього автомобіля у власності Відповідача та користування транспортним засобом саме Комунальним некомерційним підприємством Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля» не відповідає вимогам чинного законодавства, а автомобіль Renault DUSTER підлягає передачі у комунальну власність Тростянецької міської територіальної громади в особі Тростянецької міської ради.

Відповідно до пп. 4, 5 п. 6-1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту. Зокрема, якщо територія розформованої територіальної громади включена до територій кількох сформованих територіальних громад, кожна з цих громад стає правонаступником належних розформованій територіальній громаді:

нерухомого майна, у тому числі земельних ділянок, розташованих на території сформованої територіальної громади;

речей, призначених для обслуговування відповідних об`єктів нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням (у тому числі у зв`язку із здійсненням відповідних повноважень або наданням послуг). Належність речей, призначених для обслуговування кожного об`єкта нерухомого майна і пов`язаних з цим майном спільним призначенням, визначається на підставі останньої суцільної інвентаризації.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 319, 321, 658 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

За приписами статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до статті 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності зі статтями 12, 15, 16, 20 ЦК України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Цивільний кодекс України передбачає, зокрема, такий самостійний спосіб захисту права власності та інших речових прав, як витребування майна із чужого незаконного володіння - віндикацію (стаття 388 ЦК України), у тому числі й від добросовісного набувача.

Положення статті 387 ЦК України передбачають право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикацією є речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Таким чином, суд наголошує на тому, що в ході розгляду віндикаційного позову позивач має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень ЦК України.

Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно, позивач повинен надати суду відповідні докази.

Відповідно до приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не заявляв клопотань про витребування доказів та не повідомляв про неможливість подати докази самостійно.

Судом досліджено обставини справи та надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2020-03-06-001299-а від 14.04.2020 не може вважатися належним доказом на підтвердження здійснення закупівлі автомобіля Renault Duster саме для Люджанської сільської ради, оскільки замовником зазначеної закупівлі є інша юридична особа - Комунальне некомерційне підприємство Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Боромля». Крім того, договір, укладений за результатами закупівлі UA-2020-03-06-001299-а від 14.04.2020, не поданий позивачем як доказ в обґрунтування своїх вимог.

Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться копія рішення Люджанської сільської ради від 12.03.2020 року «Про внесення змін до рішення сільської ради від 21.12.2019 року «Про сільський бюджет на 2020 рік» та Пояснювальна записка до нього (а.с.10-11), які є додатками до позовної заяви, та з яких вбачається, що Люджанською сільською радою, зокрема, було збільшено видатки для передачі Боромлянській ОТГ на утримання Люджанської амбулаторії, придбання палива для автомобіля Люджанської амбулаторії, оплату електроенергії, придбання медикаментів та інше; оформлення автомобіля швидкої допомоги.

Проте зазначене рішення не може вважатися належним доказом на підтвердження збільшення видатків саме для придбання та утримання спірного автомобіля Renault Duster, оскільки зазначене рішення від 12.03.2020 було прийнято до моменту проведення закупівлі вказаного вище автомобіля - 14.04.2020 р.

Наказ Міністерства розвитку громад та територій України №267 від 15.11.2019 «Про внесення змін до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10 жовтня 2018 року №267», на який позивач посилається у позовній заяві, був роздрукований судом із офіційного сайту Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України https://www.minregion.gov.ua/.

У наказі серед Змін до Переліку заходів, що фінансуються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості, щодо забезпечення службовим автотранспортом медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я, що працюють у сільській місцевості (існуючі амбулаторії) дійсно зазначено про придбання службового автотранспорту для амбулаторії загальної практики сімейної медицини по вул. Горького, 45а, в с. Люджа Тростянецького району (п. 13), проте зазначений наказ видано відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», у той час як придбання спірного автомобіля відбувалось у 2020 році.

Таким чином, суд не може вважати Наказ Міністерства розвитку громад та територій України №267 від 15.11.2019 «Про внесення змін до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10 жовтня 2018 року №267» належним доказом на підтвердження виділення фінансування за рахунок субвенцій саме для придбання Люджанською сільською радою спірного автомобіля Renault Duster.

Крім того, рішення Боромлянської сільської ради Тростянецького району від 02.10.2020 р. «Про внесення змін до структури комунального некомерційного підприємства Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Боромля» та передавальний акт (а.с.14-37) лише підтверджують факт виведення зі складу амбулаторії та передачі матеріальних цінностей. При цьому, сам відповідач не заперечує того факту, що автомобіль Renault Duster не був переданий до балансу Люджанської сільської ради.

Крім того, суд наголошує на тому, що майно, яке позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння, позбавлене індивідуально визначених ознак, притаманних транспортному засобу, таких як рік випуску, номер кузова, шасі, реєстраційний номер.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подано та не доведено письмовими доказами підтвердження факту перебування спірного автомобіля у володінні саме відповідача, а також не подано належних доказів того, що позивач є власником спірного транспортного засобу, а отже позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав,- на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору в розмірі 6469 грн 82 коп. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові Тростянецької міської ради Сумської області до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6469 грн 82 коп. покласти на позивача.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.09.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко