ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021м. ДніпроСправа № 904/5855/21

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТАНДАРТ-ПЛЮС", м. Херсон

про стягнення заборгованості в розмірі 2 048 638, 80 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача Конох Я.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТАНДАРТ-ПЛЮС" (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 2 048 638, 80 грн., з яких: 566 001,64 грн. - заборгованість з орендної плати; 1 482 637,16 грн. - неустойка в розмірі подвійної орендної плати за час прострочення повернення об`єкта оренди.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5768-ОД.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

12.08.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Відповідач явку представника в засідання суду не забезпечив, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження Відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з відміткою в поштовому повідомленні «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47, 49).

Зважаючи на те, що в силу приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

З огляду на приписи ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується на наявними матеріалами.

Відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 02.09.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2015 року між Позивачем (Орендодавцем) та Відповідачем (Орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5768-ОД (надалі - Договір). Зазначений договір укладено в простій письмовій формі.

18.02.2016 року сторони дійшли згоди щодо нотаріального посвідчення Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 19.05.2015 року № 12/02-5768-ОД, та викладення його в новій редакції.

Так, згідно п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові вбудовані приміщення ковального корпусу площею 2151,3 кв.м., нежитлові вбудовані приміщення ливарного корпусу площею 470,7 кв.м., нежитлові вбудовані приміщення модельної дільниці - Л1Т.2А-1 та антресольний поверх площею 452,7 кв.м., прибудова літ. 2А' площею 13,4 кв.м., що загалом складає 466,1 кв.м., замощення площею 3047,5 кв.м. (далі - Майно), розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Орбітальна, 13, що перебуває на балансі ДП "НВК "Електровозобудування" (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 18 березня 2015 року, і становить за незалежною оцінкою 2 946 464,00 грн.

Майно передається в оренду з метою: інше використання державного майна (виробництво металоконструкцій) (п. 1.2. Договору).

Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

Відповідно до п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2015 року 49 535, 43 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу наступним чином:

- 70 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 34 674, 80 грн.;

- 30% - балансоутримувачу у розмірі 14 860, 63 грн. щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до умов п. 3.11 Договору, зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати забезпечується у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж орендна плата за один (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди.

За змістом п. 3.12 Договору, сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Мана за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Згідно п. 5.3 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Пунктом 5.10 Договору встановлено, що у разі припинення договору орендар зобов`язаний повернути балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодування відповідно до вимог чинного законодавства збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинним законодавством України (п. 9.1 Договору).

Пунктом 10.1. сторони визначили, що договір від 19.05.2015 року № 12/02-5768-ОД в новій редакції діє з моменту його нотаріального посвідчення з 18 лютого 2016 року по 17 лютого 2021 року включно.

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 19.05.2015 року (а.с. 19).

26.03.2020 року, в зв`язку із виникненням заборгованості зі сплати орендних платежів, керуючись положеннями ст. 782 ЦК України, Позивач направив Відповідачу повідомлення про відмову від договору оренди № 12/02-5768-ОД, яке одержано останнім 20.05.2020 року (а.с. 25).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2021 року по справі № 922/2236/20 задоволено позовні вимоги РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про стягнення з ТОВ «Техстандарт-плюс» заборгованості за договором № 12/02-5768-О, в тому числі боргу з орендної плати в розмірі 408 310,06 грн. за період з 15.02.2019 року по 15.04.2020 року, пені в розмірі 26 210,42 грн., інфляційних втрат в розмірі 27 696,85 грн., а також вимоги про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5768-ОД від 19.05.2015 та виселення ТОВ «Техстандарт-плюс» з орендованого приміщення.

На виконання вказано рішення суду від 11.02.2021 року по справі № 922/2236/20 від видано накази 04.03.2021 року.

Відповідно до Акту державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.04.2021 року, Відповідача виселено з орендованого приміщення. Виконавче провадження з виконання наказу господарського суду про виселення Відповідача закінчено.

Звертаючись із даним позовом до суду, Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 566 001,64 грн. та неустойку в розмірі 1 482 637,16 грн.

Здійснивши оцінку обґрунтованості вимог Позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини за договором оренди нерухомого майна, яке належить до державної та комунальної власності, регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 4 статті 284 Господарського кодексу України, передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 статті 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналіз частини 1 статті 283 ГК України та частини 1 статті 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що укладений сторонами договір оренди припинився 20.05.2020 року, з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору (ч. 2 ст. 782 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов договору оренди Відповідач зобов`язання з повернення об`єкта оренди не виконав та продовжив користування майном до моменту примусового виселення з орендованого приміщення 19.04.2021 року. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 3.12 договору сторони узгодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи вказані умови договору та положення закону, Позивач заявив до стягнення суму заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 566 001,64 грн., в тому числі: за період з 15.05.2020 року по 15.06.2020 року - 75 644,60 грн. та за період з 15.06.2020 року по 15.05.2021 року - 490 357,04 грн. (згідно з п. 3.11 договору), а також, неустойку за період з 15.06.2020 року по 15.05.2021 року - 1 482 637,16 грн. (ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Як підтверджується матеріалами справи, неповернення об`єкту оренди у період після припинення дії договору оренди відбулося з вини самого орендаря (відповідача), який добровільно не повернув об`єкт оренди позивачу, та продовжував користуватись орендованим майном.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Тобто, неустойка згідно із частиною другої статті 785 ЦК України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас, неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Встановлюючи відмінності між орендною платою (платою за користування майном) та неустойкою, передбаченою частиною другою статті 785 ЦК України, суд зазначає про таке.

Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору (до спливу строку дії договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Отже, яким би способом в договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 ЦК України).

Таких правових висновків дійшла Об`єднана палата Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Таким чином, нарахування Позивачем та пред`явлення до стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів після припинення дії договору оренди в розмірі 490 357,04 грн., не відповідає наведеній позиції та правовому регулюванню, встановленому частиною другою статті 785 ЦК України.

Щодо заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 75 644,60 грн., нарахованих за період дії договору, відповідна сума підлягає зменшенню на розмір внесеного Відповідачем завдатку (28 565,98 грн.) та підлягає стягненню з Відповідача.

З огляду на викладене, заявлені позивачем вимоги про стягнення орендної плати підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення суми 47 078,62 грн. (75644,60-28565,98=47078,62).

Що стосується вимог Позивача в частині стягнення передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойки за неповернення майна з оренди після припинення дії договору, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З урахуванням зазначеної норми матеріального права, Позивач здійснив нарахування неустойки в розмірі 1 482 637,16 грн., визначивши період розрахунку 15.06.2020 - 15.05.2021. Здійснивши перевірку зазначеного розрахунку, суд встановив, що фактичне нарахування проведено з 21.05.2020 року (за період 11 днів травня 2020 року) по 19.04.2021 року (за 19 днів квітня 2021 року), що відповідає періоду прострочення Відповідача з повернення орендованого майна після припинення договору.

Таким чином, визначення періоду прострочення та нарахування неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування майном, здійснено Позивачем арифметично правильно.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з Відповідача 47 078,62 грн. - заборгованості з орендної плати та 1 482 637,16 грн. - неустойки, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 73, 74, 75-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техстандарт-плюс" (73003, м. Херсон, вул. Олеся Гончара, 9, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, ) 47 078,62 грн. заборгованості з орендної плати, 1 482 637,16 грн., неустойки, 22 945,73 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.09.2021

Суддя О.В. Ліпинський