ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. Справа № 910/20925/20

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", 01030, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, 03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 50

про стягнення 26 526,13 грн за договором оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

До Господарського суду міста Києва 29.12.2020 надійшла позовна заява № 35-28/7-114 від 17.12.2020 Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення 26 526,13 грн за договором оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного Договору в частині своєчасної та повної оплати орендних платежів за період з лютого по червень 2020 року, передбаченої вищевказаним договором, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 22 076,82 грн, а також пеню у розмірі 1 599,34 грн, 3% річних у розмірі 373,63 грн, інфляційні втрати у розмірі 268,65 грн та штраф у розмірі 2 207,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій по справі.

03 лютого 2021 року від Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" надійшов відзив на позовну заяву вих. № 01.3.2-01-262 від 02.02.2021, в якому відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки:

- МАУ є підприємством повітряного транспорту, здійснює свою господарську діяльність в сфері повітряних перевезень пасажирів і є суб`єктом авіаційної діяльності відповідно до отриманих дозвільних документів (ліцензія серії АГ № 505921 від 27.06.2012, сертифікат експлуатанта СЕ № UK021 від 14.10.2019);

- постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України з 12.03.2020 введено карантин, який в подальшому неодноразово продовжували згідно нормативних актів, що послугувало встановленню обмежень для деяких видів господарської діяльності, а саме: розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р було тимчасово з 17.03.2020 по 22.05.2020 закриті пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, а з 16.03.2020 по 13.06.2020 тимчасово заборонено перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства; постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 з 24.03.2020 по 22.05.2020 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 заборонено в`їзд на територію України іноземцям та особам без громадянства;

- орендоване приміщення згідно умов Договору розміщене на другому поверсі пасажирського термінала "D" міжнародного аеропорту "Бориспіль", рейси з якого було переведено з 18.03.2020 до терміналу "F" згідно з рішенням позивача;

- вказані обмеження призвели до вимушеного простою відповідача, що свідчить про відсутність у нього обов`язку вносити орендну плату у відповідності до приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, за якими орендар звільняється від орендної плати у випадку неможливості використовувати передане йому майно в оренду;

- неможливість використовувати приміщення у період з 17.03.2020 по 04.06.2020 посвідчується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-20-1731 від 27.10.2020;

- відповідач також зазначає, що він має право на зменшення розміру орендної плати, обґрунтовуючи декількома способами: - зменшення до розміру фактичних витрат на утримання орендованого майна, відносини по яким регулюються Договором № 02.5-14/1-88, укладеним 17.02.2016 між ДП "МА "Бориспіль" та ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" та які відповідачем відшкодовані повністю; - зменшення орендної плати на 50 % від суми нарахованої орендної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020;

- разом з тим, відповідач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 орендар звільняється від орендної плати, оскільки здійснює діяльність орендує приміщення з метою побутового обслуговування населення.

12 лютого 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вих. № 35-22/1-60 від 08.02.2021), в якій останній зазначив, що заперечення відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ним не доведено, що він не мав можливості користуватись орендованим приміщенням. Щодо позиції відповідача про звільнення від сплати орендних платежів або їх зменшення до 50%, позивач зазначив, що діяльність відповідача не відноситься до сфери надання послуг у сфері побутового обслуговування, доказів внесення змін до умов договору в частині зменшення розміру орендної плати відповідачем також не надано, а тому на відповідача не поширюються дії пунктів 1, 2 постанови від 15.07.2020 № 611 Кабінету Міністрів України "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

02 березня 2021 року від відповідача надійшли заперечення вих. № 01.3.1-01-262/2 від 22.02.2021 на відповідь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на відзив, в яких відповідачем викладено заперечення стосовно наведеним позивачем аргументам з посиланням на ті ж обставини, що наведені відповідачем у відзиві на позов та вказав на безпідставні твердження позивача про необхідність внесення змін до договору в частині зменшення орендної плати у відповідності до Постанови КМУ № 611.

06 травня 2021 року через систему Електронний суд від представника відповідача надійшли письмові пояснення, з яких вбачається що останній доводить до відома суд про встановлення орендодавцем (РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) знижки щодо орендної плати у розмірі 50% від суми нарахованої орендної плати, яку, як зазначає відповідач ним було частково сплачено 16.02.2021. Разом з тим, відповідач не заперечує проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат, проте посилаючись на скрутне становище підприємства просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій.

Суд зазначає, що станом на момент надходження матеріалів справи № 910/20925/20 до Господарського суду Київської області, документи вказані в якості додатків до письмових пояснень відповідача від 06.05.2021 були відсутні в матеріалах справи; останні були надіслані Господарським судом міста Києва супровідним листом від 03.08.2021 № 910/20925/20/6343/2021.

27 квітня 2021 року від відповідача надійшло клопотання про передачу справи на розгляд до Господарського суду Київської області за підсудністю.

Господарський суд міста Києва розглянувши матеріали позовної заяви, врахувавши викладені в постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 висновки Великої Палати Верховного Суду та зважаючи на те, що спір у даній справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем, як орендарем своїх зобов`язань щодо сплати орендних платежів на рахунок балансоутримувача за орендоване нерухоме майно, яке знаходиться в Київській області, ухвалив судовим рішенням від 28.05.2021 передати матеріали справи № 910/20925/20 за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

17 червня 2021 року матеріали справи № 910/20925/20 надійшли до Господарського суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021 матеріали справи № 910/20925/20 передано на розгляд судді Шевчук Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2021 матеріали справи № 910/20295/20 прийнято суддею до свого провадження; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано третій особі подати письмові пояснення по суті справи з викладенням своїх аргументів та міркувань на підтримку або заперечення проти позову.

Суд зазначає, що сторони повідомлені про прийняття до провадження Господарським судом Київської області матеріалів справи у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин третьої, четвертої статті 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на адреси їх місцезнаходження, належним чином завірених копій ухвал, рекомендованими листами з повідомленням про вручення.

06 липня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області від Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надійшли пояснення вих. № 52-04.01-2849 від 01.07.2021 по справі № 910/20925/20, згідно яких третя особа повідомила, що відповідно до наказу від 26.10.2020 № 672 Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях "Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину" ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" нарахування орендної плати, зокрема за договором оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015, здійснюється у розмірі 50% від суми нарахованої орендної плати.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

30 вересня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, яке відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 було реорганізоване у Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Орендодавець, третя особа) та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (Орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 278 (інв. № 47578) площею 6,6 кв.м., реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884, яке розташоване на другому поверсі пасажирського терміналу "D" за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08307, та перебуває на балансі ДП МА "Бориспіль" (далі - Балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.07.2018 і становить незалежною оцінкою 633 462,00 грн без урахування ПДВ (пункт 1.1 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 26.10.2018).

Відповідно до пункту 1.2 Договору майно передається в оренду з метою забезпечення діяльності пасажирських перевезень.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 2.4 Договору обумовлено, що обов`язок складання акта приймання-передачі при укладенні договору покладається на орендодавця, а при поверненні майна з користування на орендаря.

Пунктом 3.1 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 26.10.2018 до Договору сторони визначили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), і становить без ПДВ за перший (базовий) місяць оренди липень 2018 року 7 918,28 грн.

Згідно з пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до пункту 3.6 Договору, оренда плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктами 3.7, 3.8 Договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавством України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованості за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Умовами пунктів 5.3, 5.9, 5.11 Договору передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу; щомісячно до 15 числа надавати орендодавцеві та балансоутримувачу інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копія платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахунок орендної плати до Державного бюджету України та балансоутримувачу); на вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна; протягом 15 робочих днів після підписання договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до пункту 7.1 Договору орендодавець зобов`язується передати орендарю майно згідно з договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з договором.

Пунктом 10.3 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 26.10.2018 до Договору визначено, що зміни до умов договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін, балансоутримувача та органу, уповноваженого управляти державним майном. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Цей договір укладено строком 1 рік, що діє з 30.09.2015 до 29.09.2020 включно (пункт 10.1 Договору з урахуванням положень пункту 3 Додаткового договору № 4 від 19.11.2019).

Додатком № 1 до Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 26.10.2018 визначено розмір орендної плати за базовий місяць (липень 2018 року) 7 918,28 грн без ПДВ.

30 вересня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступник - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" підписано за погодженням ДП "МА "Бориспіль" акт № 1 приймання-передачі державного майна, який є Додатком № 2 до Договору оренди № 1731 від 30.09.2015, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне майно: нежитлове приміщення № 278 (інв. № 47578) загальною площею 6,6 кв.м розміщене на другому поверсі пасажирського терміналу "D" за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів за період лютий-червень 2020 року, орендар самостійно отримував від позивача рахунки-фактури разом з актами прийому-здачі виконаних послуг за вказаний період оренди об`єкта: приміщення № 278 на 2-му поверсі терміналу" D" по договору № 1731 від 30.09.2015, а саме:

- 12.03.2020 рахунок-фактура № 76/306 від 29.02.2020 на суму 10 462,27 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 359,28 грн, строк оплати 15.03.2020; акт приймання-здачі виконаних робіт від 29.02.2020 на суму 10 462,27 грн;

- 16.04.2020 - рахунок-фактура № 76/507 від 31.03.2020 на суму 10 545,97 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 394,15 грн; строк оплати 15.04.2020; акт приймання-здачі виконаних робіт від 31.03.2020 на суму 10 545,97 грн;

- 13.05.2020 - рахунок-фактура № 76/706 від 30.04.2020 на суму 10 630,34 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 429,31 грн; строк оплати 15.05.2020; акт приймання-здачі виконаних робіт від 30.04.2020 на суму 10 630,34 грн;

- 11.06.2020 - рахунок-фактура№ 76/928 від 31.05.2020 на суму 10 662,24 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 442,60 грн; строк оплати 15.06.2020; акт приймання-здачі виконаних робіт від 31.05.2020 на суму 10 662,24 грн;

- 10.07.2020 - рахунок-фактура № 76/1105 від 30.06.2020 на суму 10 683,56 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 451,48 грн; строк оплати 15.07.2020; акт приймання-здачі виконаних робіт від 30.06.2020 на суму 10 683,56 грн;

Відповідно до умов пункту 3.6 Договору оренди, згідно з пропорціями розподілу, установленими Кабінетом Міністрів України, відповідач, як орендар, мав сплатити на користь позивача, як балансоутримувача, 22 076,82 грн за оренду майна.

Вказані акти приймання-здачі виконаних робіт за оренду майна у період лютий-червень 2020 року відповідачем залишились не підписані.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач (балансоутримувач) звертався до відповідача (орендаря) із претензією від 23.09.2020 № 35-28/5-190 про здійснення сплати суми заборгованості за вищевказаним договором в розмірі 22 076,82 грн. за період: лютий-червень 2020 року.

Листом від 26.10.2020 № 01.3.1.-10/135 у відповідь на претензію позивача відповідач повідомив про безпідставність вимог позивача та неможливість їх задоволення.

Орендну плату за користування майном у період лютий-червень 2020 року позивачу, як балансоутримувачу, відповідно до пункту 3.6 Договору оренди, відповідач не сплатив, що останнім не заперечується.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 26 526,13 грн заборгованості за договором, з яких: 22 076,82 грн основний борг, 1 599,34 грн пеня, 373,63 грн 3% річних, 268,65 грн інфляційні та 2 207,69 грн штраф.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи у відзиві проти позовних вимог зазначив про виникнення форс-мажорних обставин у зв`язку з запровадженням карантинних заходів та закриттям терміналу "D", в якому розміщене орендоване приміщення та неможливість його використання за цільовим призначенням із незалежних від відповідача причин. Відсутність у позивача підстав для нарахування орендних платежів за спірний період з огляду на норми частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України. В силу положень пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відповідач, як орендар, має право на зменшення плати до розміру обсягу витрат, необхідних для утримання орендованого майна. Також відповідач, як підприємство галузі авіаційного транспорту, яке здійснює перевезення пасажирів та багажу, яке орендує приміщення з метою побутового обслуговування населення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" відноситься до переліку орендарів, визначених Додатком 1 та Додатком 2 до вказаної Постанови.

Матеріалами справи встановлено, зокрема, що відповідач листами № 01.3.1/10-52 від 20.03.2020, № 01.3.1-10/120 від 13.10.2020 висловив свої заперечення орендодавцю та балансоутримувачу (позивачу) проти прийняття до обліку та сплати коштів, натомість просив звільнити його від орендної плати з 12.03.2020 по день завершення карантину.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною шостою статті 283 Господарського кодексу України України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Враховуючи, що орендоване майно є державною власністю, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Приписами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, умовами договору визначено порядок оплати орендованого майна, а саме орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним у співвідношенні 70% до державного бюджету, 30% - балансоутримувачу (пункт 3.6 Договору).

За змістом статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Проаналізувавши доводи позивача та відповідача, зміст листування сторін, судом встановлено, що фактично між орендарем та балансоутримувачем не було досягнуто згоди щодо задоволення звернень орендаря та зміни розміру орендної плати у спірний період; балансутримувачем пред`явлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі несплаченої орендної плати за виставленими рахунками у повному обсязі, проти яких відповідач заперечує з вищевикладених підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Приписи частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України визначають в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Таким чином, для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача (орендатора) від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, це такі обставини, за яких майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Така правова позиція щодо застосування приписів статті 762 Цивільного кодексу України узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.

При цьому незалежними від волі орендаря обставинами є, зокрема, незаконне захоплення майна іншою особою, неповідомлення орендодавцем орендаря про права третіх осіб на майно (наприклад, право застави, при реалізації якого може накладатися арешт на майно, що унеможливлює доступ орендаря до нього), аварійний чи незадовільний технічний стан майна, правомірне зайняття приміщення третьою особою на підставі договору оренди, раніше укладеного з орендодавцем.

При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо.

Відповідач в обґрунтування підстав звільнення від орендної плати у період з 17.03.2020 по 14.06.2020 посилається саме на норму частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, стверджуючи при цьому, що внаслідок рішень органів державної влади (закриття з 17.03.2020 пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення; встановлення заборони прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою) ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" є підприємством повітряного транспорту, здійснює свою діяльність в сфері повітряних перевезень пасажирів і є суб`єктом авіаційної діяльності, тимчасово призупинило виробничу діяльність та не могло використовувати майно; також зупинення за рішенням позивача роботи терміналу "D", в якому знаходилось орендоване по договору приміщення для розміщення офісу призвело до неможливості використання майна.

В даному випадку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-IX від 13.04.2020, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16.06.2020 № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони".

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 "Питання перевезень авіаційним транспортом" заборонено з 12 год. 00 хв. 24.03.2020 до 22.05.2020 прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою та прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", як резервне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" № 392 від 20.05.2020 установлено, що на період дії карантину забороняється прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують міжнародні пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у разі неможливості прийняття та відправлення повітряних суден державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - через державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", як резервне. У разі необхідності задоволення державних потреб прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, а також перевезення членів екіпажів морських та річкових суден, що прямують до/з місця своєї роботи, здійснюється за погодженням з відповідним міністерством.

Даною постановою також установлено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється з 15 червня прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення авіаційним транспортом.

Вищеперелічені обставини відповідач визначає як форс-мажорні та такі, що унеможливили використання орендованого майна, на підтвердження чого ним долучено до відзиву копію сертифікату Торгово-промислової палати України № 3100-20-1731 про форс-мажорні обставини: карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" щодо обов`язку користування державним нерухомим майном, а саме: нежитловим приміщення № 278 на 2-му поверсі терміналу "D", площею 6,6 кв. м та перебуває на балансі ДП "МА "Бориспіль" за договором № 1731 від 30.09.2015 у період дії форс-мажорних обставин: 17.03.2020-04.06.2020, які унеможливили його виконання в зазначений термін.

З цього приводу суд зауважує, що умовами укладеного між сторонами договору оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015 умов та підстав звільнення від обов`язку оплати орендної плати, у т.ч. з підстав настання форс-мажорних обставин, не передбачено.

Посилання відповідача на те, що запровадження карантинних заходів з 12.03.2020 та встановлення Урядом України відповідних обмежень у сфері авіаперевезень і закриття кордонів призвело до вимушеного простою ПрАТ "МАУ", яке здійснює господарську діяльність у сфері повітряних перевезень пасажирів, не є безумовною підставою для звільнення від сплати орендної плати за договором, оскільки має бути оцінено неможливість використання орендованого майна відповідача у сукупності з усіма обставинами.

Надана роздруківка з сайту позивача про закриття терміну "D" Міжнародного аеропорту "Бориспіль" не є доказом обмеження відповідача у реалізації використання працівниками орендованого приміщення.

Доказів на підтвердження заборони на використання орендованого приміщення відповідачем до матеріалів справи не надано.

Отже відповідач не довів належними засобами доказування існування об`єктивної неможливості використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які він, як орендар, не відповідає.

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, пунктом 14 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України установлено, що з моменту встановлення карантину, введенного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

Таким чином, суд, оцінивши усі доводи сторін та надані докази, аргументи відповідача, дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності підстав в розумінні частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України для звільнення від сплати орендної плати у вказаний ним період, що становить частину спірного періоду у даній справі.

Щодо посилань відповідача на постанову Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", суд зазначає наступне.

Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова № 611) врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати та зменшення її розміру.

Так пунктом 1 Постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 % суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 % суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

При цьому, визначено, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї Постанови починаючи з дати встановлення карантину.

При цьому, суд враховує висновки зроблені Верховним Судом у справі № 910/13397/20 щодо питання застосування положень пункту 2 постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину" та пункту 1 додатку № 2 до цієї постанови.

Так, пунктом 26 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.08.2021 у справі № 910/13397/20 вказано, що за змістом пункту 1 додатку № 2 до Постанови № 611 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів.

Відповідач як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до пункту 2 Постанови № 611, має право на зниження орендної плати на 50 відсотків (пункт 27 постанови Верховного Суду).

Судом встановлено, що ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" є підприємством повітряного транспорту, що надає послуги з перевезення пасажирів та вантажу, що підтверджується сертифікатом серії СЕ № UK021 від 14.10.2019.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

З огляду на положення Постанови № 611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати.

Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

Відповідно, ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, мав право на зниження орендної плати на 50% стосовно орендованого майна згідно договору оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015.

Окрім того, в матеріалах справи міститься наказ № 672 від 26.10.2020 РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яким погоджено відповідачу нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснювати у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати за договором оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015.

У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що до переліку орендарів, визначених додатком № 1 до Постанови № 611, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, включено орендарів, які, з-поміж іншого, орендують приміщення з метою побутового обслуговування населення.

Однак, відповідач є підприємством галузі авіаційного транспорту, яке здійснює перевезення пасажирів та багажу, про що вказав сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

За таких обставин, враховуючи, що діяльність відповідача не відноситься до сфери надання послуг у сфері побутового обслуговування, суд зазначає, що у відповідача не виникло право на звільнення від орендної плати, передбачене пунктом 1 Постанови № 611.

За таких обставин, суд вважає, що належною до нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата за спірний період (лютий-червень 2020 року) у розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із зменшенням на 50 % відповідно до положень пункту 2 частини першої постанови № 611 та додатку № 2 у період з 12.03.2020 по червень 2020 року включно.

Таким чином, належна до сплати орендна плата на користь балансоутримувача без наявності підстав для її зменшення за лютий 2020 року у розмірі заявленому позивачем - 4 359,28 грн та за період з 01.03.2020 по 11.03.2020 за перерахунком суду 1 559,25 грн (141,75 грн за один день оренди у вказаний період); враховуючи зменшення орендної плати на 50 % в силу норм чинного законодавства, належною до сплати є орендна плата у розмірі: 1 417,45 грн за березень 2020 року (з 12.03.2020 по 31.07.2020), 2 214,66 грн за квітень 2020 року, 2 221,30 грн за травень 2020 року та 2 225,74 грн за червень 2020 року. Всього сума орендних платежів за спірний період складає 14 097,68 грн.

При цьому, суд зазначає, що зволікання відповідача зі сплатою орендних платежів до задоволення його вимог про звільнення від сплати та/або зменшення орендної плати розцінюється судом як порушення виконання господарського зобов`язання, оскільки відповідач не був позбавлений здійснювати оплату орендної плати у визнаному ним розмірі та розраховувати на подальше узгодження сторонами взаєморозрахунків та конкретного розміру орендної плати у спірний період.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати орендних платежів, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 599,34 грн, 3% річних у розмірі 373,63 грн, інфляційні втрати у розмірі 268,65 грн та штраф у розмірі 2 207,69 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом визнано обґрунтованим зменшення орендної плати, то нарахування штрафних санкцій та нарахувань передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України здійснюється на суми боргу з урахуванням цього зменшення.

Окрім того, здійснивши перевірку розрахунків позивача, суд зазначає, що при здійсненні розрахунку пені позивачем не дотримано вимог частини шостої статті 232 Господарського кодексу України щодо обмеження нарахування пені шестимісячним строком з дня прострочення виконання зобов`язання, адже виклад умови пункту 3.7 Договору "за кожен день прострочення, уключаючи день оплати" не є угодою сторін про збільшення строку нарахування неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

За перерахунком суду здійсненого за допомогою калькулятора штрафів системи "Ліга:Закон" належною до стягнення є сума пені в розмірі 898,10 грн, згідно наступного розрахунку: за зобов`язаннями лютого 2020 року з 16.03.2020 по 15.09.2020 (в межах 6-ти місячного періоду) на суму заявлену позивачем - 4 359,28 грн; за зобов`язаннями березня 2020 року з 16.04.2020 по 15.10.2020 (в межах 6-ти місячного періоду) на суму заборгованості в розмірі 2 976,70 грн (заборгованість за період з 01.03.2020 по 11.03.2020 та з врахуванням зменшення орендної плати на 50% за період з 12.03.2020 по 31.03.2020); за зобов`язаннями квітня 2020 року за період з 16.05.2020 по 15.11.2020 (в межах 6-ти місячного періоду) на суму заборгованості в розмірі 2 214,66 грн (враховуючи зменшення орендної плати на 50%); за зобов`язаннями травня 2020 року за період з 16.06.2020 по 08.12.2020 (до звернення з позовом до суду) на суму заборгованості в розмірі 2 221,30 грн (враховуючи зменшення орендної плати на 50%); за зобов`язаннями червня 2020 року за період з 16.07.2020 по 08.12.2020 (до звернення з позовом до суду) на суму заборгованості в розмірі 2 225,74 грн (враховуючи зменшення орендної плати на 50%).

Відповідно перерахуванню підлягає заявлені позивачем суми штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, які враховуючи зменшення орендної плати, за перерахунком суду в межах заявлених позивачем періодів складають 1 399,77 грн штрафу, 249,85 грн 3% річних та 268,65 грн інфляційні (в межах розрахунку позивача, оскільки нарахований судом розмір 371,84 грн інфляційних втрат є більшим).

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 16 914,05 грн заборгованості, з яких: 14 097,68 грн заборгованість по оплаті орендних платежів, 898,10 грн пеня, 1 399,77 грн штраф, 249,85 грн 3% річних та 268,65 грн інфляційні.

Втім, як встановлено судом, відповідачем 16.02.2021 на рахунок Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" було здійснено платіж в розмірі 17 647,51 грн, що підтверджується платіжним дорученням № TAS0053515 від 16.02.2021. В призначенні платежу вказано: "прим. № 278 в тер. "D" 1731 у т.ч. ПДВ 7059,00грн згідно договору КЛ00018 рах. 76/306/76/507/76/928/76/1105 від 29.02.2020/31.03.2020/31.05.2020/30.06.2020".

Сума здійсненого відповідачем платежу на погашення заборгованості за спірний період перекриває загальну суму встановлену судом до стягнення з відповідача за вказаним позовом, враховуючи перерахунок сум заборгованості, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату у строки визначені умовами договору оренди; в сумі визначеній договором за зобов`язаннями лютого 2020 року та періоду, який припадає з 01.03.2020 по 11.03.2020; за період з 12.03.2020 по червень 2020 року включно із зменшенням на 50% відповідно до положень пункту 2 частини першої Постанови № 611 та додатку № 2; наявні докази перерахунку суми заборгованості, суд приходить до висновку, що між сторонами в процесі розгляду справи відбулося припинення існування предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина третя статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що припинення існування предмета спору за договором між сторонами відбулося в процесі розгляду справи, тоді як на момент виникнення спору між сторонами відповідний предмет спору існував.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що сторонами не надано жодних доказів проведення коригування рахунків у спірний період, враховуючи обізнаність та безпосереднє посилання сторін на наявність обставин котрі зумовлюють виникнення/узгодження таких коригувань з огляду на прийняті Урядом України нормативні акти; актів звірки взаєморозрахунків за спірний період; тощо.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, провадження у справі № 910/20925/21 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 16 914,05 грн заборгованості за договором оренди № 1731 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору у відповідній частині через погашення заборгованості відповідачем в процесі розгляду справи. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Поряд з зазначеним, позивач в позові просив суд стягнути з відповідача 2 102,00 грн судового збору та витрати на відправку кореспонденції (направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу) в сумі 80,00 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 130 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки сплата заборгованості відбулася відповідачем після пред`явлення позову до суду, судом встановлено порушення виконання відповідачем господарського зобов`язання, суд вважає судовий збір в частині закриття провадження покласти на відповідача. В частині відмови у позові відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Щодо понесених позивачем поштових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 910/20925/20 (на підтвердження направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви з додатками) надано до суду поштові чеки від 23.12.2020 на суми 19,72 грн та 20,00 грн (сума за пересилання 19,96 грн; округлення 20,00 грн) та накладні від 22.12.2020 на вказані суми. Отже, позивачем документально підтверджено витрати на поштові відправлення на суму 59,72 грн, а не як заявлено позивачем 80,00 грн.

Таким чином, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір, що складає 1 340,31 грн, та витрати, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду у сумі 38,08 грн.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення 16 914,05 грн заборгованості.

2. В іншій частині вимог у позові відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 4, код 14348681) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, код 20572069) 1 340 (одну тисячу триста сорок) грн 31 коп. витрат по сплаті судового збору та 38 (тридцять вісім) грн 08 коп. витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 13.09.2021