ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 справа № 914/2138/21

місто Львів

За позовом: Приватної агрофірми «Дністер», с. Верин, Миколаївського району Львівської області

до відповідача: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор», м. Сколе, Львівської області

про стягнення 165124,80 грн

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Демчук А.П.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Приватна агрофірма «Дністер» звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» про стягнення 165124,80 грн, з яких: 148333,50 грн боргу, 3744,30 грн 3% річних, 13047,00 грн індексу інфляції..

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначивши її до розгляду в судовому засіданні 09.08.2021.

09.08.2021 в системі документообігу суду за вх.№18392/21 зареєстровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи на інший день.

Ухвалою суду від 09.08.2021 судове засідання відкладено на 26.08.2021.

10.08.2021 в системі документообігу суду зареєстровано клопотання про витребування доказів від 05.08.2021 (вх.№18511/21) та відзив на позовну заяву від 02.08.2021 (вх.№18509/21) які надійшли від відповідача.

20.08.2021 в системі документообігу суду за вх.№19409/21 зареєстровано відповідь на відзив.

В судове засідання 26.08.2021 сторони явки повноважних представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

26.08.2021 на офіційну адресу електронної пошти суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, однак вказане клопотання не засвідчене електронно-цифровим підписом, відтак долучено до матеріалів справи за резолюцією судді без реєстрації в системі документообігу суду. Оскільки клопотання відповідача не засвідчене електронно-цифровим підписом, то поданий документ не може вважатися оригіналом електронного документа. Так як суд не має можливості ідентифікувати підписувача, а оригінал документу в паперовій формі судом станом на дату ухвалення рішення не отримано, то надісланий електронною поштою без електронного цифрового підпису документ судом не береться до уваги. Крім того суд звертає увагу, що за обставин закінчення строків розгляду справи, відсутні підстави для повторного відкладення судового засідання і неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи у даному судовому засіданні.

Із відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що копію ухвали суду від 09.08.2021, надіслану на юридичну та поштову адресу Приватної агрофірми «Дністер», відправлення вручено 18.08.2021 та 14.08.2021 року.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про витребування доказів від 05.08.2021 (вх.№18511/21), суд дійшов висновку відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 81 ГПК України, Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Однак суд звертає увагу, що Договори № 22 від 02.01.2020 чи № 20 від 03.01.2020, які просить витребувати відповідач, не входять до предмету доказування у даній справі, зважаючи на визначену позивачем підставу позову бездоговірна поставка товару.Відтак, у зв`язку з необґрунтованістю, заявлене позивачем клопотання судом відхиляється.

Згідно п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача.

Позивач вказує, що між ним та відповідачем ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» виникли зобов`язальні відносини, згідно з якими протягом 2020 року ПАФ «Дністер» поставлено відповідачу товар на загальну суму 186888,00 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними. Проте, відповідачем товар оплачено частково, претензію про сплату грошових коштів залишено без відповіді та задоволення, що й зумовило звернення ПАФ «Дністер» до суду із позовною заявою, в якій, окрім суми основного боргу в розмірі 148333,50 грн, до стягнення з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» також заявлено 3744,30 грн 3 % річних та 13047,00 грн індексу інфляції.

У відповіді на відзив на позовну заяву, позивач вказує, що позовні вимоги обґрунтовані здійсненням поставок товару відповідачу відповідно до видаткових накладних, підписаних сторонами, і укладенням у зв`язку з цим господарського договору в спрощений спосіб, а посилання на договори № 22 від 02.01.2020 чи № 20 від 03.01.2020 позовна заява не містить, тому вважає аргументи відповідача безпідставними.

Аргументи відповідача.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позовні вимоги ПАФ «Дністер» необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки відповідач є боржником перед позивачем за іншими договорами, що не є предметом спору, а зазначені у видаткових накладних договори №20 від 03.01.2020 та №22 від 02.01.2020 на які посилається позивач у ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не обліковуються, а оригінали чи копії таких договорів відсутні. Акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2020 р. - по серпень 2020 р. підписаний двома сторонами, не містить відомостей про договори, на підставі яких відбувалися поставки. Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020р. - 06.04.2021р. за договором №22 від 02.01.2020 року відповідач не отримував і не підписував.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Приватна агрофірма «Дністер» (постачальник; позивач по справі) поставило Дочірньому підприємству «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» (покупець; відповідач по справі) товар, на загальну суму 186888,00 грн що підтверджується видатковими накладними: №РНК80201016 від 02.01.2020 року на суму 4711,20 грн; №РНК80301016 від 03.01.2020 року на суму 1560,00 грн; №РНК80301015 від 03.01.2020 року на суму 1560,00 грн; №РНК80301042 від 03.01.2020 року на суму 5491,20 грн; №РНК80301014 від 03.01.2020 року на суму 2012,40 грн; №РНК81001033 від 10.01.2020 року на суму 4992,00 грн; №РНК81001032 від 10.01.2020 року на суму 5382,00 грн; №РНК82001019 від 20.01.2020 року на суму 2106,00 грн; №РНК81601007 від 16.01.2020 року на суму 4243,20 грн; №РНК82301040 від 23.01.2020 року на суму 1731,60 грн; №РНК82501004 від 25.01.2020 року на суму 4290,00 грн; №РНК82701034 від 27.01.2020 року на суму 1825,20 грн; №РНК82701017 від 27.01.2020 року на суму 2090,40 грн; №РНК82801018 від 28.01.2020 року на суму 2948,40 грн; №РНК82801016 від 28.01.2020 року на суму 2808,00 грн; №РНК82901026 від 29.01.2020 року на суму 4040,40 грн; №РНК83001024 від 30.01.2020 року на суму 4180,80 грн; №РНК82002016 від 20.02.2020 року на суму 1996,80 грн; №РНК81102009 від 11.02.2020 року на суму 4227,60 грн; №РНК81302026 від 13.02.2020 року на суму 2074,80 грн; №РНК82102025 від 21.02.2020 року на суму 1248,00 грн; №РНК82102024 від 21.02.2020 року на суму 2137,20 грн; №РНК82402024 від 24.02.2020 року на суму 1404,00 грн; №РНК82602040 від 26.02.2020 року на суму 1528,80 грн; №РНК82702017 від 27.02.2020 року на суму 1513,20 грн; №РНК82702027 від 27.02.2020 року на суму 2090,40 грн; №РНК81707025 від 17.07.2020 року на суму 3225,60 грн; №РНК81108017 від 11.08.2020 року на суму 2838,20 грн; №РНК81208020 від 12.08.2020 року на суму 2738,40 грн; №РНК81308034 від 13.08.2020 року на суму 2839,20 грн; №РНК81408035 від 14.08.2020 року на суму 2772,00 грн; №РНК82008035 від 20.08.2020 року на суму 2066,40 грн; №РНК80709024 від 07.08.2020 року на суму 4972,80 грн; №РНК80809033 від 08.09.2020 року на суму 3460,80 грн; №РНК80809017 від 08.09.2020 року на суму 2251,20 грн; №РНК80909028 від 09.09.2020 року на суму 4485,60 грн; №РНК81009028 від 10.09.2020 року на суму 4267,20 грн; №РНК81109034 від 11.09.2020 року на суму 4502,40 грн; №РНК81109044 від 11.09.2020 року на суму 2016,00 грн; №РНК91109045 від 11.09.2020 року на суму 2738,40 грн; №РНК81409019 від 14.09.2020 року на суму 4435,20 грн; №РНК81409034 від 14.09.2020 року на суму 2704,80 грн; №РНК81409033 від 14.09.2020 року на суму 2150,40 грн; №РНК81509023 від 15.09.2020 року на суму 4368,00 грн; №РНК81509031 від 15.09.2020 року на суму 3040,80 грн; №РНК81609014 від 16.09.2020 року на суму 2486,40 грн; №РНК81609031 від 16.09.2020 року на суму 2839,20 грн; №РНК81709039 від 17.09.2020 року на суму 4468,80 грн; №РНК81809031 від 18.09.2020 року на суму 1680,00 грн; №РНК81809045 від 18.09.2020 року на суму 1814,40 грн; №РНК81809041 від 18.09.2020 року на суму 4502,40 грн; №РНК82209019 від 22.09.2020 року на суму 2553,60 грн; №РНК82209032 від 22.09.2020 року на суму 1915,20 грн; №РНК82209033 від 22.09.2020 року на суму 2083,20 грн; №РНК82209036 від 22.09.2020 року на суму 2335,20 грн; №РНК82209044 від 22.09.2020 року на суму 4502,40 грн; №РНК82309043 від 23.09.2020 року на суму 4452,00 грн; №РНК82309057 від 23.09.2020 року на суму 1797,60 грн; №РНК82309058 від 23.09.2020 року на суму 2049,60 грн; №РНК82909027 від 29.09.2020 року на суму 2419,20 грн; №РНК82909033 від 29.09.2020 року на суму 1646,40 грн; №РНК83009043 від 30.09.2020 року на суму 2772,00 грн; №РНК83009049 від 30.09.2020 року на суму 4502,40 грн. Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін.

До матеріалів справи позивачем долучено копії Довіреностей №2 від 02.01.2020 року, №16 від 29.02.2020 року та №86 від 07.08.2020 року які видані ОСОБА_1 на отримання від ПАФ «Дністер» цінностей згідно переліку.

Як вбачається з Акту звірки взаємних розрахунків за період січень 2020 р. серпень 2020 р., який підписаний та скріплений печатками сторін, на початку 2020 року у відповідача вже існувала заборгованість в сумі 61445,50 грн., а станом на 31.08.20р. заборгованість відповідача перед позивачем, з врахуванням оплати 100000,00грн., становила 52119,90грн.

Так, отриманий відповідачем товар оплачено частково: 31.01.2020 на суму 100000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №24, копія якого долучена до матеріалів справи. Позивач зазначає, що зі сплачених відповідачем 31.01.2020 року 100000,00 грн. кошти у розмірі 61445,50 грн. зараховані в рахунок погашення існуючого до 02.01.20р. боргу, а решта коштів в розмірі 38554,50 грн. - в погашення боргу за поставлений у 2020 році товар. Зазначені обставини відповідачем визнано підписанням вищезазначеного акту звірки.

Станом на день подання позову до суду, за період з 02.01.20р. по 30.09.20р. заборгованість відповідача складає 148333,50 грн.

ПАФ «Дністер» вказує, що у березні 2021 року надсилало на адресу філії «Сколівський райавтодор» претензію з вимогою сплатити на рахунок позивача суму основного боргу та підписати додані Акти звірки взаємних розрахунків однак відповіді чи заперечень від відповідача не отримали. Проте, доказів надіслання такої претензії до матеріалів справи не додано.

Зважаючи на неналежне виконання контрагентом взятих на себе зобов`язань із оплати за отриманий товар, ПАФ «Дністер» звернулось до суду із позовом до ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор», в якому окрім суми основного боргу в розмірі 148333,50 грн. до стягнення також заявлено 3744,30 грн 3 % річних та 13047,00 грн. індексу інфляції, нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дії сторін, а саме передача постачальником товару за видатковими накладними та його прийняття покупцем, свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки й укладення відповідного договору у спрощений спосіб.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.692, ч.1 ст.693 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Водночас, суд звертає увагу на те, що загальні положення ч.2 ст. 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Крім того, відповідно до ч.1 ст.222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

За таких обставин факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення в покупця обов`язку здійснити розрахунки. Наявність у відповідача зобов`язання щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч.1 ст.692 ЦК України й не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою в порядку ч.2 ст.530 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання зі сплати 148333,50 грн за товар, поставлений згідно з видатковими накладними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт невиконання відповідачем зобов`язань із оплати за отриманий товар, відтак, позовна вимога про стягнення 148333,50 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

Згідно зі ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин,, зазначених у ст.617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» грошового зобов`язання, позивачем відповідно до ст.625 ЦК України нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 3744,30 грн. 3 % річних та 13047,00 грн. індексу інфляції.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування процентів річних за визначені позивачем періоди та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимога ПАФ «Дністер» про стягнення з відповідача 3744,30 грн 3 % річних та 13047,00 грн індексу інфляції є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватної агрофірми «Дністер» до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» про стягнення 148333,50 грн основного боргу, 3744,30 грн 3 % річних та 13047,00 грн індексу інфляції обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір в розмірі 2477,00 грн. покладається на відповідача.

Вирішення питання розподілу інших судових витрат, понесених сторонами, буде вирішено судом після прийняття рішення в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 231, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Сколівський райавтодор» (82600, Львівська обл., Сколівський р-н, місто Сколе, вулиця Князя Святослава, будинок 1 А; ідентифікаційний код 26231271) на користь Приватної агрофірми "Дністер" (81600, Львівська обл., Миколаївський р-н, місто Миколаїв, вул. Володимира Великого, будинок 4; ідентифікаційний код 03762064) 148333,50 грн основного боргу, 3744,30 грн 3 % річних та 13047,00 грн індексу інфляції та 2477,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.09.21р.

Суддя О.І. Щигельська