ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р. Справа№ 910/20972/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 08.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 (повний текст рішення складено 30.04.2021)

у справі №910/20972/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея"

до Міністерства оборони України

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними заявами до Міністерства оборони України про розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 об`єднано в одне провадження справу Господарського суду № 910/20972/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" до Міністерства оборони України про розірвання договору та справу Господарського суду міста Києва № 910/20973/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" до Міністерства оборони України розірвання договору. Присвоєно справі № 910/20972/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів, у зв`язку з чим, позивач просив (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.03.2021):

розірвати договір № 286/1/20/60 від 28.08.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" та Міністерством оборони України у зв`язку з істотною зміною обставин з 07.10.2020;

стягнути з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договору № 286/1/20/60 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 6: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних у розмірі 1 311 388,38 грн;

розірвати договір № 286/1/20/81 від 05.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" та Міністерством оборони України у зв`язку з істотною зміною обставин з 07.10.2020;

стягнути з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договору №286/1/20/81 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 3: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1),а саме: паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 для потреб Міністерства оборони України у розмірі 2 054 993, 85 коп.

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі 910/20972/20 позов задоволено.

Розірвано договір № 286/1/20/60 від 28.08.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" та Міністерством оборони України у зв`язку з істотною зміною обставин з 07.10.2020.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договору № 286/1/20/60 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 6: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних у розмірі 1 311 388,38 грн.

Розірвано договір № 286/1/20/81 від 05.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" та Міністерством оборони України у зв`язку з істотною зміною обставин з 07.10.2020.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договору №286/1/20/81 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 3: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1),а саме: паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 для потреб Міністерства оборони України у розмірі 2 054 993, 85 коп.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" судовий збір у розмірі 35 028,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд вказав про наявність настання одночасно чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/20972/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував та не дослідив, що закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог.

Скаржник стверджує, що висновки від 21.12.2020 № 1703-4/697 та № 1703-4/694 Київської Торгово-промислової палати видано позивачу 21.12.2020, тобто вже після закінчення строків постачання продукції.

Міністерство оборони України наголошує, що порушення контрагентами позивача своїх зобов`язань за договорами поставки, наведені позивачем в якості підстав для розірвання договору, за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання постачальником товару. Зазначені обставини мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, мали та могли бути передбачені позивачем при укладенні договору з огляду на обізнаність позивача з технічними умовами товару (продукції) та необхідності для її виробництва відповідної сировини. Крім того, судом першої інстанції не було з`ясовано того, що під час виконання договору позивач не вживав жодних заходів щодо пошуку інших постачальників (співвиконавців) щодо повного та своєчасного виконання договірних зобов`язань перед Міністерством оборони України. Докази, які б свідчили про намір позивача знайти іншого постачальника сировини в матеріалах справи відсутні.

Апелянт зазначає, що встановлені у висновках від 21.12.2020 №1703-4/697 та №1703-4/694 Київської Торгово-промислової палати обставини не мають безумовний та невідворотний характер, тому не є підставою для розірвання договору на поставку товарів для потреб оборони, а за своєю природою такі висновки носять виключно рекомендаційний (консультативний) характер.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 27.07.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що суд у повній мірі дослідив наявність одночасно чотирьох умов, з настанням яких законодавець пов`язує можливість розірвання договору та визначив яким чином змінились обставини.

Позивач вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо належності та допустимості висновку Київської торгово-промислової палати, як доказу виникнення істотної зміни обставин. При цьому, пунктами 8.6 договорів прямо передбачено, що доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за договором є саме відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" стверджує, що виконання товариством своїх зобов`язань з поставки в повному обсязі на користь Міноборони України нафтопродуктів за договорами відбулося не з його вини, а внаслідок істотних обставин, які вплинули на можливість виконання ним своїх договірних зобов`язань, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 571 Цивільного кодексу України є підставою для повернення на користь товариства суми забезпечення, сплаченої згідно з умовами таких договорів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021 справу № 910/20972/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/20972/20 та призначено розгляд справи на 28.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/20972/20 та відкладено розгляд справи на 30.08.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі № 910/20972/20. Оголошено перерву у розгляді справи № 910/20972/20 до 08.09.2021.

08.09.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник товариства (адвокат Новікова В.О.) знаходиться за межами України, а тому не може прийняти участь у судовому засіданні призначеному на 08.09.2021.

Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання та заслухавши думку відповідача, зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №910/6097/17.

Відповідно до положень частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені відповідно до закону, статуту, положення (само представництво юридичної особи), або через представника.

Отже, позивач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом взято до уваги, що Північним апеляційним господарським судом явка представників сторін до суду не визнавалась обов`язковою. Поруч із цим, представник позивача була присутня судовому засіданні 30.08.2021 та висловила свою позицію по суті спору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 30.08.2021 представник не заперечувала проти перерви у розгляді справи на 08.09.2021.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, наведені позивачем у клопотанні про відкладення розгляду справи причини неявки у судове засідання його представника не є поважними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача, у зв`язку з чим, відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.09.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

28.08.2020 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" (постачальник), за наслідками проведення переговорної процедури закупівлі №UA-2020-07-22-007361-b, укладено договір № 286/1/20/60 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір № 286/1/20/60).

Відповідно до пункту 1 договору № 286/1/20/60 постачальник зобов`язується постачити у 2020 році нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 6: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1), а саме: паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно із специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно із специфікацією.

Згідно із специфікацією постачальник зобов`язується постачати у 2020 продукцію в кількості 2 700 тонн у строки з 01.11.2020 по 30.11.2020.

Ціна договору становить: без ПДВ 36 427 455 грн, крім того ПДВ 7 285 491 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 43 712 946 грн, у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати (пункт 3.1 договору № 286/1/20/60).

Сторони у пункті 5.5 договору № 286/1/20/60 встановили, що договір вважається виконаним при умові постачання 99% продукції.

Пунктом 8.5 договору № 286/1/20/60 встанановлено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за договором у разі, якщо вони змінилися наскільки, що, якби сторони могли це передбачити вони б не уклали договір, або уклали його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (пункт 8.6 договору № 286/1/20/60).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 (пункт 10.1 договору № 286/1/20/60).

Також, 05.10.2020 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" (постачальник), за наслідками проведення переговорної процедури закупівлі №UA-2020-08-21-0066097-а, укладено договір № 286/1/20/81 про постачання для державних потреб нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір № 286/1/20/81).

Відповідно до пункту 1 договору №286/1/20/81 постачальник зобов`язується постачити у 2020 році нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 3: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1), а саме: паливо авіаційне для газотурбінних Джет А-1 (JET A-1) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно із специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно із специфікацією.

Відповідно до специфікації постачальник зобов`язується постачати у 2020 продукцію в кількості 4 550,0 тонн у термін з дати підписання договору до 04.11.2020.

Ціна договору становить: без ПДВ 57 083 162 грн 50 коп., крім того ПДВ 11 416 632 грн 50 коп. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 68 499 795 грн, у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати (пункт 3.1 договору №286/1/20/81).

У пункті 5.5 договору №286/1/20/81 сторони зафіксували, що договір вважається виконаним при умові постачання 100% продукції.

Пунктом 8.5 договору № 286/1/20/81 встанановлено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за договором у разі, якщо вони змінилися наскільки, що, якби сторони могли це передбачити вони б не уклали договір, або уклали його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (пункт 8.6 договору № 286/1/20/81).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 (пункт 10.1 договору № 286/1/20/81).

Звертаючись з позовною заявою, позивач послався на зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів, у зв`язку з чим, позивач просив договір №286/1/20/60 від 28.08.2020 та договір № 286/1/20/81 від 05.10.2020 розірвати в судовому порядку та стягнути з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договорів (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.03.2021).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами статті 652 цього Кодексу унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, одночасне існування умов, що відповідно до частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Першою умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати «істотною зміною обставин» повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які створили ускладнення, або іншими словами «істотну зміну обставин», створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Другою необхідною умовою є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Третьою необхідною умовою є умова про те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Нормативно-правове та зобов`язальне (договірне) регулювання відносин сторін з моменту укладення договору залишилося незмінним.

Четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач послався на обставини виникнення непередбачуваних обставин, що є істотними змінами обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме: порушення його контрагентом строків поставки товару, необхідних для виготовлення та поставки продукції за державними договорами відповідачу, і ці обставини унеможливили для позивача виконання зобов`язань у визначені договорами строки.

З матеріалів справи вбачається, що для виконання вказаних вище договорів, 31.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" (покупець) та Компанією Coral Energy DMCC (м. Дубай, ОАЕ) укладено контракт № CD-FF/310119, відповідно до умов якого найменування, митний код, марка та якість товару, що доставляється за даним контрактом, буде визначатися сторонами у специфікаціях до даного контракту, що є його невід`ємними частинами.

14.08.2020 між ТОВ "Фірма "Фідея" та Компанією Coral Energy DMCC підписано специфікацію № 27/1, відповідно до умов якої покупець зобов`язується купити, а продавець продати товар "авіаційне паливо Джет-1".

Предметом специфікації є авіаційне паливо Джет-1 виробництва SASOL ITALY S.P.A. C/DA MARCELLINO-AUGUSTA - СР 119-96011 (SR) ITALY та виробництво HELLENIC PETROLEUM S.A. 8A CHIMARRAS STR.,15125, MAROUSSI, GREECE (пункт 1.1 специфікації).

Згідно із пунктом 1.2 специфікації строк поставки: у кількості 9 300 МТ товару по вакууму на умовах DAP Миколаїв, Україна (Інкотермс 2010) - до 30.10.2020; у кількості 4800,00 МТ товару по вакууму - до 30.11.2020.

Проте, листом від 07.10.2020 № CDM-FF/0710/20 Компанія Coral Energy DMCC повідомила про те, що у зв`язку зі світовою економічною рецесією, яка викликана пандемією COVID-19 та низьким світовим попитом на паливо, з метою оптимізацїї витрат, спостерігається скорочення обсягів виробництва палива заводами-виробниками, що потягло за собою зміну графіку поставок нафтопродуктів та адресу Компанії, у зв`язку з чим, Компанія Coral Energy DMCC змушена продовжити строк постачання товару "авіаційне паливо Джет-1" за специфікацією від 14.08.2020 № 27/1 до 31.12.2020.

З метою підтвердження настання істотної зміни обставин ТОВ "Фірма "Фідея" звернулось до Київської торгово-промислової палати.

Відповідно до висновків про істотну зміну обставин № 1703-4/694 та № 1703-4/697 від 21.12.2020 Київська торгово-промислова палата підтвердила настання істотної зміни обставин за договорами про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний газ), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/20/60 від 28.08.2020 та №286/1/20/81 від 05.10.2020, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" та Міністерством оборони України. У зв`язку з настанням істотної зміни обставин згідно із статтею 652 Цивільного кодексу України ТОВ "Фірма "Фідея" має право вимагати перегляду та внесення змін до умов договорів про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний газ), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/20/60 від 28.08.2020 та №286/1/20/81 від 05.10.2020 в частині перенесення термінів постачання продукції до 31.12.2020. При недосягненні згоди сторонами щодо приведення договорів №286/1/20/60 від 28.08.2020 та №286/1/20/81 від 05.10.2020 у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, на вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду.

28.12.2020 ТОВ "Фірма "Фідея" направило лист до Міністерства оборони України про розірвання договорів.

Колегія суддів зазначає, що договори, укладені між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея", за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 4 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями (стаття 96 Цивільного кодексу України).

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Позивач як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи з відповідачем державний контракт на постачання продукції для державних потреб оборони, усвідомлював, що кінцевою датою поставки товару є дата, визначена у Специфікації до державного контракту, з огляду на що повинен був розумно оцінити цю обставину з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки. Тобто позивач, підписавши державні договори, погодив усі істотні умови договорів, зокрема щодо кінцевої дати поставки товару.

Отже, обставини порушення контрагентом позивача своїх зобов`язань за договором поставки, наведені позивачем в якості підстав для розірвання договорів, за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання постачальником товару. Ці обставини мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, мали та могли бути передбачені позивачем при укладенні державних договорів з огляду на обізнаність позивача з технічними умовами товару (продукції) та необхідності для її виробництва відповідної сировини, яка поставляється із-за кордону.

Також, колегія суддів звертає увагу, що отримавши лист № CDM-FF/0710/20 від 07.10.2020 року, яким компанія CORAL ENERGY DMCC повідомила про те, що змушена продовжити строк постачання товару, позивач повідомив Міністерство оборони України про такі обставини лише 28.12.2020 року.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач дізнавшись про обставин, які на його думку є істотними змінами обставин, ініціював розірвання договорів лише 28.12.2020, в той час, як за договором № 286/1/20/60 строк поставки становить до 30.11.2020, за договором №№ 286/1/20/81 - до 04.11.2020.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що позивач укладаючи вищезазначені договори був обізнаний про світову економічну рецесію, яка викликана пандемією COVID-19, оскільки така інформація є загальнодоступною та загальновідомою і позивач, як постачальник, що надсилає свою пропозицію відповідачу, який визначив вимоги до предмету закупівлі мав з`ясувати реальні строки поставки продукції контрагентом у зв`язку з світовими карантійними заходами. Факти, що перешкоджають виконанню зобов`язання і стали відомі боржнику за зобов`язанням в процесі його виконання, не є підставою для розірвання договору, якщо такі факти є загальновідомими.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів зазначає, що обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги своєї позовної заяви, не є істотними для розірвання державних договорів, позивач не довів належними засобами доказування наявність істотної зміни обставин та не надав доказів, які б свідчили про одночасну наявність усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Щодо висновків Київської торгово-промислова палати № 1703-4/694 та № 1703-4/697 від 21.12.2020, наданих позивачем в обґрунтування наявності підстав для розірвання договорів, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Зазначені у висновках в обґрунтування суттєвого ускладнення виконання позивачем своїх зобов`язань за державним контрактом обставини стосуються безпосередньо правовідносин позивача з його контрагентом за укладеними з ними правочинами. При цьому, слід вказати, що прострочення контрагентом позивача виконання своїх зобов`язань перед позивачем за такими правочинами є підставою для покладення на нього відповідальності за неналежне виконання зобов`язань та стягнення збитків, понесених позивачем внаслідок такого неналежного виконання зобов`язань та не стосується правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем за державними договорами. Встановлені у висновках Київської торгово-промислова палати обставини не мають безумовний характер невідворотних та у даному випадку не є підставою для розірвання договорів на поставку оборонної продукції.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Відповідно до частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина 1 статті 98 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 98 та частиною 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачене право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, хоча і є обов`язковими для застосування на всій території України проте ці документи у разі їх надання суду в судовому процесі учасником справи в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, є доказами в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, які відповідно до частин 1 та 2 статті 86 та статті 104 Господарського процесуального кодексу України не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Суд в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи оцінює ці докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №910/13459/19.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає неналежним доказом у справі висновки Київської торгово-промислова палати № 1703-4/694 та № 1703-4/697 від 21.12.2020, надані позивачем в обґрунтування наявності підстав для розірвання договорів.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів, у зв`язку з ненаданням позивачем доказів, які б свідчили про одночасну наявність усіх необхідних умов для розірвання договорів поставки, передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" забезпечення виконання договорів є похідними вимогами від позовної вимоги про розірвання договорів, тому позовні вимоги про стягнення забезпечення виконання договорів також не підлягають задоволенню.

Таким чином, на переконання колегії суддів, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №910/20972/20 слід скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №910/20972/20 підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №910/20972/20 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №910/20972/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №910/20972/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра, будинок 10А, оф. 10; ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ) 82 049 (вісімдесят дві тисячі сорок дев`ять) грн. 60 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи №910/20972/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 13.09.2021.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім