ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2021 р. Справа№ 910/4071/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Демидової А.М.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021

у справі № 910/4071/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 40 521,24 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2021 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (далі - ПАТ «СК «АРКС») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») про стягнення 40 521,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "СК "АРКС" посилається на ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1191 ЦК України та вказує, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №bm694a9k5 від 20.09.2019 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля Mercedes-Benz GLE43 AMG (д.р.н. НОМЕР_1 ), а тому отримало право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo (д.р.н. НОМЕР_2 ), водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/000167556, ПАТ «СК «АРКС» вважає, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 40 521,24 грн. покладається на ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що ПАТ «СК «АРКС» не зверталось до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування перед зверненням з позовом до господарського суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2021, ПАТ «СК «АРКС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «СК «АРКС» вважає рішення господарського суду першої інстанції незаконним, неправомірним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 277 ГПК України, оскільки судом безпідставно не було враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2021 у справі № 465/4621/16-к, а також у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15, на які позивач посилався у позові та які відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

ПАТ «СК «АРКС» вважає, що попереднє звернення страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є необов`язковим та на підтвердження такої думки посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20, у якій вказано, що відступати від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2021 у справі № 465/4621/16-к, у межах справи, що розглядалась, підстав не вбачається.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 поновлено ПАТ «Страхова компанія «АРКС» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі № 910/4071/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М. (у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. у відпустці).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.

Позиції учасників справи.

Від ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

20.09.2019 ПАТ "СК "АРКС" (попередня назва СК «АХА Страхування») (як страховик) та ОСОБА_1 (як страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №bm694a9k5 (далі - Договір), предметом якого, згідно з його розділом 4, є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Mercedes-Benz GLE43 AMG, д.р.н. НОМЕР_1 .

Строк дії Договору з 24.09.2019 по 23.09.2020 (п. 18 Договору).

07.08.2020 близько 09 год. 50 хв. на площі Голосіївській у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Mercedes-Benz GLE43 AMG (д.р.н. НОМЕР_1 ), мотоциклу Kawasaki ZX1400, (д.р.н. НОМЕР_3 ) та автомобіля Volkswagen Polo (д.р.н. НОМЕР_2 ).

Факт ДТП підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в місті Києві №785245 про дорожньо-транспортну пригоду.

10.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" виставило ЗАТ СК «АХА Страхування» рахунок № НОМЕР_4 від 28.08.2020 на суму 40 521,24 грн (з яких: всього за роботи - 8 192,80 грн, всього за запасні частини - 25 574,90 грн, ПДВ 20% - 6 753,54 грн).

31.08.2020, у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 до ПАТ «СК «АРКС» з вказаною вище заявою, ПАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акта №ARX2615010 від 28.08.2020, розрахунку страхового відшкодування, здійсненого з урахуванням акта огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.08.2020, виставленого СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" (СТО) рахунку № від 28.08.2020, здійснило відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів (на рахунок СТО) у сумі 40 521,24 грн (платіжне доручення №700387; призначення платежу: страхове відшкодування згідно акта № ARX2615010, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , рах. № НОМЕР_4 від 28.08.20 без ПДВ).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №752/21394/20 встановлено, що ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen Polo, рухаючись по сухому, чистому дорожньому покриттю проспекту Голосіївського в місті Києві, у напрямку до перехрестя з провулком Ужгородським, проїжджаючи будинок №6, розташований по вул. Васильківська, порушила вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме: проявила неуважність, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час перестроювання в крайню праву смугу, попутного напрямку руху, не надала дорогу мотоциклу марки Kawasaki ZX1400 під керуванням водія ОСОБА_3 , виїхала на його смугу руху, де передньою правою боковою частиною свого автомобіля здійснила зіткнення з задньою частиною вказаного мотоцикла. В результаті зіткнення мотоцикл марки Kawasaki ZX1400 упав на проїзну частину і продовжив свій некерований рух, у зв`язку з чим в подальшому передньою частиною здійснив зіткнення з задньою частиною припаркованого автомобіля марки Mercedes-Benz GLE43 AMG. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки, уламкового перелому правої ключиці в середній третині (зі зміщенням уламків), які визнані середнього ступеню тяжкості тілесними ушкодженнями.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обвинувачена вину у вчиненні інкримінованих їй дій визнала, щиро розкаялася, зазначила про те, що вона примирилася із потерпілим, відшкодувала моральну шкоду у розмірі 60 тис грн, а витрати на відшкодування матеріальної шкоди покриваються страховою виплатою та будуть відшкодовані страховою компанією, в якій була застрахована її цивільна відповідальність.

Розглянувши подане представником ОСОБА_2 клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та відшкодуванням збитків, Голосіївський районний суд м. Києва ухвалою від 18.01.2021 у справі №752/21394/20 звільнив ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України та закрив кримінальне провадження.

Витяг з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України, наданий ПАТ «СК «АРКС» з позовною заявою, свідчить, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen Polo (д.р.н. НОМЕР_2 ) станом на дату настання спірної ДТП була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/000167556.

Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/000167556 встановлено, що франшиза становить 0, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130 000,00 грн.

Перед зверненням до господарського суду з позовом, що розглядається, ПАТ «СК «АРКС» до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталось.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За визначенням ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17, від 12.08.2019 у справі №910/2351/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат переходить від потерпілої особи право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Відповідно до п.п. 12.1 ст. 12 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (абз. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування».

Спір у справі, що розглядається, стосується питання стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач (ПАТ «СК «АРКС») попередньо не звертався до страховика винної у ДТП особи (ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду.

У постанові від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав таке.

Касаційним розглядом справи підлягає з`ясуванню питання, чи є обов`язковим попереднє звернення страховика (за договором добровільного майнового страхування) потерпілого до страховика винної у ДТП особи із заявою про виплату страхового відшкодування для задоволення судом вимог про відшкодування шкоди внаслідок цього страхового випадку.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Тобто, можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

При цьому для здійснення страхового відшкодування у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії суб`єктів таких правовідносин, зокрема потерпілого (іншої особи, яка має право на отримання відшкодування) та страховика.

У п. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.

До числа юридично значимих дій потерпілого (іншої особи, яка має відповідне право), необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Касаційний суд відзначив, що подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом у разі ігнорування страховиком такої заяви, незгоди із розміром визначеної страхової виплати чи із рішенням страховика про відмову у страховому відшкодуванні.

Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У вказаній постанові судом також зазначено, що у системному зв`язку зі ст. 36 положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 підтримала власний правовий висновок (викладений у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к) щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Вказане свідчить про сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема щодо відсутності обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

А тому відступати від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) у межах справи № 910/6013/20 підстав не вбачається.

На переконання Касаційного господарського суду, підставою вказаних правових висновків Великої Палати Верховного Суду є твердження того, що виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його страхувальника, а за відсутності такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку у МТСБУ.

Такий підхід (виникнення права на страхове відшкодування з моменту страхового випадку, а не з моменту звернення до страховика із відповідною заявою) і передбачає за можливе захист права щодо отримання регламентної виплати (страхового відшкодування) шляхом звернення потерпілого (іншої особи, що має відповідне право) до суду.

За наведених підстав колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд помилково не взяв до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к.

Як встановлено вище, на підтвердження розміру завданих автомобілю страхувальника за договором ДТП збитків ПАТ «СК «АРКС» надало страховий акт №ARX2615010 від 28.08.2020, акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.08.2020, виставлений СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" (СТО) рахунок № від 28.08.2020 на суму 40 521,24 грн та платіжне доручення № 700387 від 31.08.2020 на суму 40 521,24 грн (призначення платежу: страхове відшкодування згідно акту № ARX2615010, Гасимов Таріель, рах. № від 28.08.2020, без ПДВ).

Будь-які підстави вважати, що СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" не виконало відновлювального ремонту застрахованого за договором автомобіля після одержання від ПАТ «СК «АРКС» суми коштів, необхідної для такого ремонту, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що ПАТ «СК «АРКС» заявило до стягнення 40 521,24 грн страхового відшкодування в порядку суброгації, сплачених платіжним дорученням № 700387 від 31.08.2020 на суму 40 521,24 грн (у якому вказано, що оплата коштів здійснена без ПДВ), однак, з виставленого СП у формі ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" (СТО) рахунок № від 28.08.2020 на суму 40 521,24 грн вбачається, що цей рахунок складається з: всього за роботи - 8 192,80 грн, всього за запасні частини - 25 574,90 грн, ПДВ 20% - 6 753,54 грн.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (надалі - "ПДВ"). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17 та від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17.

ТОВ "Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц" (індивідуальний податковий номер 59) є платником податку на додану вартість з 03.07.1997, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ, які міститься на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України за посиланням https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/pdv.

За наведених підстав колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність включення до виплаченого страхувальнику за договором страхового відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 6 753,54 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 40 521,24 грн.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заявленого ПАТ «СК «АРКС» позову повністю та стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 40 521,24 грн страхового відшкодування.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що посилання місцевого господарського суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 є недоцільним, оскільки обставини у вказаній справі та у справі, що розглядається, не є подібними.

Зокрема, у справі №910/7449/17 позивач (ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування") звернувся до ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (як особи, відповідальної за завдану шкоду) із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив компенсувати витрати в розмірі 157 719,20 грн, і вказана заява отримана відповідачем, який своїм листом повідомив ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", що, оскільки ДТП мала місце 28.09.2015, а із заявою на виплату страхового відшкодування позивач звернувся 31.10.2016, тобто після спливу одного року з моменту скоєння зазначеної ДТП, то на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компанією прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Водночас спір у справі, що розглядається, стосується питання стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач (ПАТ «СК «АРКС») попередньо не звертався до страховика винної у ДТП особи (ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги; рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути скасоване з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі № 910/4071/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі № 910/4071/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 40 521,24 грн страхового відшкодування, 2 270,00 грн - судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 3 405,00 судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Справу № 910/4071/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак