ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

30 серпня 2021 року Справа № 926/1809/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М. за участю секретаря судового засідання Циганчук І.В. розглянувши справу №926/1809/21

За позовом Виконувача обов`язків керівника Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області (60100, смт. Кельменці, вул. Сагайдачного, буд. 39 Б)

В інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14)

До відповідача Фермерського господарства "Украрго" (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с. Бузовиця, вул. Шевченка, 54)

Про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 7329,99 грн, що еквівалентно становить 275,31 євро.

За участю представників:

Від прокурора: Маріуца Р.А.

Від позивача: Том`юк О.О. представник (Витяг з ЄДРПОУ)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Виконувач обов`язків Керівника Дністровської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фермерського господарства Украрго про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 7329,99 грн, що еквівалентно становить 275,31 євро.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Державна служба України з безпеки на транспорті виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. Законодавством не передбачено механізму стягнення позивачем плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у випадку несплати у добровільному порядку, або звернення до суду з позовом про таке стягнення, а несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, в результаті чого порушуються інтереси держави. Отже, прокурор вважає, що у нього наявні підстави для звернення до суду з позовом, спрямованим на захист інтересів держави.

Прокурор зазначає, що відповідачем надавалися послуги з вантажних перевезень товару з перевищенням параметрів, без оформлення документів, передбачених Законом України "Про автомобільний транспорт", а саме: за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено відповідний акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів з розрахунком плати за проїзд. Також, останній посилається на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем у добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки несплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

06.05.2021 року позовні матеріали зареєстровані відділом документального забезпечення та аналітичної роботи Господарського суду Чернівецької області за вх.№1809.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу №926/1809/21 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 31.05.2021 року.

15.06.2021 року прокурор через відділ документального та інформаційного забезпечення подав клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (вх.№2513).

Ухвалою суду від 15.06.2021 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №926/1809/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.07.2021 року.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 20.07.2021 року.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року у зв`язку із повторною неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 03.08.2021 року, про що останнього повідомлено шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.08.2021 року, а також шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України повідомлено відповідача про призначення справи до судового розгляду по суті.

Присутні у судовому засіданні, 30.08.2021 року прокурор та уповноважений представник позивача підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги.

Відповідач або уповноважений ним представник у судове засідання, 30.08.2021 року не з`явився, причини нез`явлення суду не відомі, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення, відзив на позов відповідач не надав, тим самим не скористався своїм правом на захист.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду ( ч.3 ст.177 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

У судовому засіданні, 30.08.2021 року було досліджено всі докази, закінчено з`ясування обставин справи та здійснено перехід до судових дебатів. Під час судових дебатів прокурор та представник позивача свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представника позивача, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами опрацювання Чернівецької окружною прокуратурою інформації Управління Укртрансбезпеки в Івано - Франківській області щодо проведених перевірок дотримання автомобільними перевізниками вантажів, нормативних вагових параметрів Фермерського господарства "Украрго" (далі - відповідач) вимог Законів України "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2016 року "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, встановлено наступне.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №33995/27/18-20 від 13.12.2019 року було затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби з безпеки на транспорті у період з 16.12.2019 року по 22.12.2019 року.

18.12.2019 року уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області у період з 16.12.2019 року по 22.12.2019 року та направлення на рейдову перевірку №008741 від 17.12.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області 18.12.2019 року на автодорозі Н 10 Стрий Мамалига 170 км. у с. Матеївці, проведено перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, моделі 45143 013 15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу НЕФАЗ моделі 8560, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 , який відповідно до наданої інформації Головного управління ДПС у Чернівецькій області в продовж 2019 року перебував у трудових відносинах із відповідачем ФГ "Украрго", який відповідно до відомостей Територіального сервісного центру МВС №7345 та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобівє власником даного транспортного засобу.

За даним фактом посадовими особами складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №18662 від 18.12.2019 року, довідку №0009110 від 18.12.2019 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0011213 від 18.12.2019 року, якими зафіксовано перевезення водієм ОСОБА_1 транспортного засобу марки КАМАЗ, моделі 45143 013 15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу НЕФАЗ моделі 8560, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вантажу по маршруту с. Бузовиця, Кельменецького району Чернівецької області до с. Матеївці, Івано Франківської області, повною масою 34,360 тон при нормативно допустимій 40 тон з фактичним навантаженнями на здвоєну вісь 20,62 тон при нормативно допустимій 18 тон.

На підтвердження сертифікації та повірки засобу вимірювальної техніки матеріали справи містять сертифікат відповідності за №UA.TR.002.CТ.0115-17 від 27.11.2017 року та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/5351, чинне до 14.02.2020 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі 030Т-АS2-PWIA, зав. №17-412.

У ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортного засобу №136 від 18.12.2019 року та нараховано плату за проїзд у розмірі 275,31 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.12.2019 року становить 7329,99 грн, яку відповідачем на час звернення прокурора до суду не сплачено.

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 п. 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879), перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Листом №83847/27/24 19 від 24.12.2019 року управління Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області повідомило відповідача про наявність заборгованості в розмірі 275,31 євро, який останнім залишено поза увагою.

Також, матеріали справи містять лист Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Укртрансбезпеки у Івано - Франківській області) від 27.01.2021 року, адресований Кельменецькій місцевій прокуратурі (Дністровська окружна прокуратура), в якому з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, якою затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Закон України "Про автомобільний транспорт", вважає, що Укртрансбезпека законодавством не наділена правом звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів. Враховуючи викладене, з метою захисту інтересів держави управлінням надано інформацію щодо представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в порядку господарського судочинства з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування ФГ "Украрго" в сумі 275,31 євро, що еквівалентно становить 7329,99 грн.

Несплата відповідачем нарахованої за результатами перевірки плати за проїзд автомобільним дорогами загального користування великоваговим транспортом стала підставою для звернення Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті до суду з відповідним позовом.

Відповідно до абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 (далі Положення №103) від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною 12 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За змістом статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила №1306). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно п.п 22.5. п.22 Правил №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 тон (для контейнеровозів - понад 44 тон, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 тон), навантаження на одиночну вісь - 11 тон (для автобусів, тролейбусів - 11,5 тон), здвоєні осі - 16 тон, строєні - 22 тон (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 тон, здвоєні осі - 18 тон, строєні - 24 тон) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з п. 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

За змістом п.п. 26, 27 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879.

Пунктом 31 Порядку №879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року (далі - Правила №363), перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Згідно з частиною 3 статті 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частини 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у частинах третій і четвертій статті 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року.

Відповідно до частити 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

При цьому, частиною 4 цієї ж статті Закону визначено, що підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Враховуючи, що ненадходження плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом до Державного бюджету порушує інтереси держави, яка у зв`язку із цим позбавляється можливості фінансувати в повній мірі роботи, пов`язані із відновленням та розвитком дорожньої інфраструктури держави у прокурора були наявні всі підстави для звернення з позовом до суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №926/16/19 від 12.02.2020 року, у постановах Верховного Суду по справі №911/620/17 від 13.03.2018 року, по справі №910/2989/18 від 13.11.2018 року, по справі №806/1000/17 від 25.04.2018 року.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога про стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, нарахована щодо вантажного автомобіля марки КАМАЗ, моделі 45143 013 15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу НЕФАЗ моделі 8560, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Розмір плати становить 275,31 євро, що еквівалентно становить 7329,99 грн. Обов`язок із сплати зазначених коштів виник із довідки №0009110 від 18.12.2019 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0011213 від 18.12.2019 року, складеного посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Івано - Франківській області .

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права, і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В постанові Великої Палати Верхового Суду України від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 зазначено, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. В цій же постанові Велика Палата Верхового Суду України також дійшла висновку, що вимоги про відшкодування таких матеріальних збитків вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, з урахуванням суб`єктного складу учасників спірних правовідносин справа №926/1809/21 відноситься до юрисдикції Господарського суду Чернівецької області.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частинами 14-17 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" унормовано, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

В статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2016 № 1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі - Порядок № 1567) графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

У пункті 14 Порядку № 1567 зазначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За умовами Порядку №879, зокрема:

- п. 30 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

- п. 31-1 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Розмір плати за проїзд визначається у відповідності до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні та становить, зокрема, для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень, за ставкою 0,27 Євро.

У розділі 1 Правил №1306 перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Перевезення вантажу на вищезазначеному вантажному автомобілі здійснювалося перевізником ФГ "Украгро" (відповідачем у справі) за маршрутом: с.Бузовиця, Кельменецького району Чернівецької області до с.Матеївці, Івано Франківської області.

При цьому, результати габаритно-вагового контролю не оскаржені перевізником у встановленому законом порядку, а також останній не оскаржував акт №0011213 від 18.12.2019 та розрахунок плати за проїзд №136 від 18.12.2019 року у судовому порядку, тому вони є чинними та обов`язковими для виконання.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №0009110 від 18.12.2019 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0011213 від 18.12.2019 року вбачається, що відповідач здійснював перевезення вантажу з перевищенням нормативно допустимого навантаження повною масою 34,360 тон при нормативно допустимій 40 тон з фактичним навантаженнями на здвоєну вісь 20,62 тон при нормативно допустимій 18 тон.

Управлінням Укртрансбезпеки в Івано - Франківській області нарахована плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідачу на загальну суму 275,31 Євро відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Порядком №879.

Яке встановлено вище п. 27 Порядку №879 закріплено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно інформації з офіційної веб-сторінки Національного Банку України офіційний курс гривні до євро, встановлений Національним Банком України, станом на 18.12.2019 року становив: 100 EUR - 26,6245 грн.

Таким чином, на день проведення розрахунку, тобто на 18.12.2019 року, як це передбачено Порядком №879, сума плати за проїзд в розмірі 275,31 Євро за офіційним курсом, встановленим Національним Банком України, еквівалентна 7329,99 грн.

Згідно інформації Управління Укртрансбезпеки в Івано - Франківській області , як на момент звернення прокурора до суду з позовом у даній справі, так і на час вирішення спору судом нарахована ФГ "Украгро" плата за проїзд в розмірі 7329,99 грн, що еквівалентно становить 275,31 євро не сплачена.

Відповідно до п., п. 37, 41 Порядку № 879 учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством; дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування факту перевищення нормативно вагових параметрів транспортним засобом, який станом на час виявленого порушення перебував в його користуванні.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних вище обставин у своїй сукупності, враховуючи, що вимоги прокурора і позивача є обґрунтованими, відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючисьстаттями 2, 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76 79, 86, 91, 123, 129, 194, 219, 222, 232, 233, 238, 240 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш ИВ :

1.В задоволенні позовних вимог Виконувача обов`язків керівника Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фермерського господарства "Украрго" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 7329,99 грн, що еквівалентно становить 275,31 євро відмовити.

2.Стягнути з Фермерського господарства "Украрго" (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с. Бузовиця, вул. Шевченка, 54, код 35964284) на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, код 39816845) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 7329,99 грн, що еквівалентно становить 275,31 євро.

3.Стягнути з Фермерського господарства "Украрго" (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с. Бузовиця, вул. Шевченка, 54, код 35964284) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001,м.Чернівці, вул. Мирона Кордуби, буд.21- А, 02910120) судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2021 року

Суддя Гушилик С.М.