УХВАЛА

06 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 909/466/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія?

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі

за позовом Національного банку України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія?,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство ?Комерційний банк ?Фінансова ініціатива?,

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія", в якій в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Фінансова ініціатива" перед Національним банком України за Кредитним договором №16/05-08/СТ від 21.05.2008 в загальній сумі 142 618 904,11 грн, з яких: 200 000 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 19 413 698,63 грн - заборгованість по процентам, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечними договорами від 01.07.2010, укладеними між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія" та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

В ході провадження у справі ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.01.2020.

08.01.2020 відповідачем у справі подано зустрічний позов до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про визнання припиненими іпотечного договору від 01.07.2010 (зі змінами та доповненнями), укладеного Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за реєстровим номером 1545, яким забезпечено вимоги, що випливають з Кредитного договору № 16/05-08/СТ від 21.05.2008 р., іпотечного договору від 01.07.2010 (зі змінами та доповненнями), укладеного Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за реєстровим номером 1547, яким забезпечено вимоги, що випливають з Кредитного договору №16/05-08/СТ від 21.05.2008 р., іпотечного договору від 01.07.2010 (зі змінами та доповненнями), укладеного Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за реєстровим номером 1549, яким забезпечено вимоги, що випливають з Кредитного договору № 16/05-08/СТ від 21.05.2008 р.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатська нафтова компанія" було повернуто заявнику, у зв`язку з пропуском процесуального строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України для її подання.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 року у справі №909/466/18 залишено без змін.

17.08.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія? на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 909/466/18, подана 17.06.2021 через Західний апеляційний господарський суд.

19.08.2021 від Національного банку України надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія? на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі №909/466/18, в якому позивач просить відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій правомірно постановлено оскаржувані рішення, у відповідності до процесуального законодавства.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 909/466/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Суд першої інстанцій, з яким погодився і апеляційний господарський суд, повертаючи зустрічну позовну заяву, виходив з наступного.

За приписами п. 3 ч.2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Порядок пред`явлення зустрічного позову врегульовано ст.180 ГПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 01.06.2018, суд встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Зазначену ухвалу відповідачу вручено 05.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення ( вх. номер повідомлення 8625/18 від "13" червня 2018).

Суди встановили, що відзив до суду першої інстанції від відповідача надійшов 25.06.2018, тобто відповідач реалізував своє право на подання до суду відзиву на позов у встановлений судом строк.

Отже, вчинення відповідачем відповідної процесуальної дії в межах встановленого судом в ухвалі від 01.06.2018 процесуального строку для надання відзиву на позов свідчить про те, що відповідна вимога суду була сприйнята відповідачем саме як така, що стосується у тому числі і строку для подання зустрічного позову, який також мав бути поданий до суду у строк п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Разом з тим, із зустрічною позовною заявою відповідач звернувся 08.01.2020, значно пізніше (більше року), після встановленого ч.1 ст.180 ГПК України строку для подання зустрічного позову. При цьому, жодних обґрунтувань щодо визнання поважності пропуску процесуального строку зустрічна позовна заява не містить.

Частиною 6 ст. 180 ГПК України унормовано, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої статті (порушення строків на подання), ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зроблено висновок про те, що відповідачем не наведено суду об`єктивних причин, за яких зустрічний позов не міг бути поданий у встановлений процесуальним законом строк, зустрічну позовну заяву правомірно було повернуто заявнику у зв`язку з пропуском процесуального строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України для її подання.

За змістом частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія? на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 909/466/18, у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ?Карпатська нафтова компанія? на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 909/466/18.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 12 (дванадцяти) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді: Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв