ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1584/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали справи

за позовом Державної установи "Український дім Фарфорово-фаянсової промисловості"

08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 29,

до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 29,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, 50,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Радзивіл І.О., посвідчення №000059 від 30.10.2017; ордер на надання правової допомоги серія АІ №1136057 від 26.07.2021;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: Котовський В.М., посвідчення №1 від б/д; витяг з ЄДРПОУ №б/н від б/д.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 1588/21 від 31.05.2021) Державної установи "Український дім Фарфорово-фаянсової промисловості" до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням належним чином умов договору оренди №1347 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 19.11.2012 відповідачем.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам частині 1 статті 164 та пункту 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.06.2021 судом позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків (вх. №15154/21 від 18.06.2021), відповідно до якого позивачем усунуті недоліки позовної заяви на вимогу ухвали Господарського суду Київської області від 09.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2021 судом прийнято позовну заяву (вх. № 1588/21 від 31.05.2021) до розгляду, проведення підготовчого засідання суду призначено на 27.07.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №17464/21 від 21.07.2021), яким наявність заборгованості визнається, проте, зазначено про неможливість сплати грошових коштів.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від третьої особи надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. №17896/21 від 27.07.2021).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2021відкладено підготовче засідання у справі № 911/1584/21 на 17.08.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. № 18291/21 від 02.08.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 18625/21 від 04.08.2021) та клопотання про долучення до матеріалів справи орієнтовного розрахунку судових витрат (вх. № 18741/21 від 05.08.2021).

У судове засідання 17.08.2021 з`явились представники позивача та третьої особи, відповідач у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.08.2021 зобов`язано відповідача надати суду письмові пояснення відносно повноважень представника відповідача на визнання позовних вимог у строк до 31.08.2021, закрито підготовче провадження у справі № 911/1584/21 та призначено справу до розгляду по суті на 31.08.2021.

У судове засідання 31.08.2021 з`явився представник позивача та третьої особи, які підтримали позовні вимоги, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.08.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Київській області (далі - орендодавець, третя особа) та Виконавчим комітетом Вишневої міської ради (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1347 від 19.11.2012 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окремо індивідуально визначене майно нежитлове приміщення (далі - майно), загальною площею 1426,2 кв.м, що розміщене за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29, що перебуває на балансі Державного Українського науково дослідного інституту фарфоро-фаянсової промисловості (далі - балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31 липня 2012 року і становить за незалежною оцінкою 5366250,00 грн.

Згідно з пунктом 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30%, щомісяця, не пізніше 15 числа наступного місяця, відповідно до пропорції розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.11 Договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Додатковою угодою № 1 від 05.01.2016 внесено зміни до пункту 1.1. Договору, у частині вартості майна: станом на 30.11.2015 - становить 9798000,00 грн., без ПДВ та пункту 3.1. - орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції розподілу і становить без ПДВ за базовий місяць оренди листопад 2015 року - 43923,00 грн.; термін дії договору продовжено до 18.09.2018 з можливою пролонгацією.

1. Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням належним чином умов договору оренди №1347 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 19.11.2012 відповідачем.

2. Аргументи Державної установи "Український дім Фарфорово-фаянсової промисловості"

Строк дії Договору № 1347 від 19.11.2012 закінчився 18.09.2018, однак, відповідач, у визначений договором строк, майно не повернув та продовжує ним користуватись.

Пунктом 3.11 Договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

На момент звернення з позовом до суду, відповідачем не надано жодної пропозиції щодо повернення майна та проведення розрахунку по орендній платі за фактичне користування орендованим майном.

Станом на 17.05.2021, позивачем на адресу відповідача для підписання направлений акт звірки розрахунків на суму 929186,56 грн. та вимогу сплатити зазначені кошти, проте, відповідачем не здійснено жодних дій з повернення майна та сплати заборгованості.

3. Аргументи Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

23.07.2018 відповідачу надійшов лист (вх. № 3/01-2629) Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області щодо надання дозволу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на продовження договору оренди.

25.07.2018 відповідачу надійшов лист (вх. № 3/01-2701) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про недоцільність пролонгації договору оренди, де зазначено, що Державна установа «Український дім фарфоро-фаянсової промисловості» має намір використовувати майно для провадження господарської діяльності та для задоволення власних потреб.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю належно підписаного додаткового договору на продовження дії договору оренди у відповідача не було законної підстави для перерахування бюджетних коштів за користування майном.

22.01.2019 на адресу Начальника УДКСУ у Києво-Святошинському районі Київської області направлено лист про надання роз`яснень щодо можливості сплати грошових коштів за фактичне користування нежитловим приміщенням.

08.02.2021 отримано відповідь з роз`ясненнями про відсутність можливості сплати бюджетних коштів за фактичне користування нежитловими приміщеннями.

Відповідач визнає заборгованість у розмірі 929186,56 грн. та зазначає про неможливість її сплати з огляду на відсутність бюджетного зобов`язання.

4. Аргументи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

25.07.2018 відповідачу надійшов лист (вх. № 3/01-2701) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про недоцільність пролонгації договору оренди, де зазначено, що Державна установа «Український дім фарфоро-фаянсової промисловості» має намір використовувати майно для провадження господарської діяльності та для задоволення власних потреб.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях листом від 20.09.2018 № 47-08-4654 повідомило орендаря про припинення строку дії договору та необхідність повернення орендарем орендованого майна балансоутримувачу за актом приймання-передачі, проте, станом на дату звернення до суду, майно не повернуто, заборгованість не погашена.

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2019 у справі № 911/1624/19 у задоволенні позову Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області про визнання укладеним додаткового договору № 2 до договору оренди від 19.11.2012 № 1347 нерухомого майна, що належить до державної власності між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, в редакції, запропонованій позивачем, відмовлено повністю.

5. Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частинами 1, 2 статті 284 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з статетю 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України обов`язки наймача у разі припинення договору найму у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

6. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

6.1. Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Київській області (далі - орендодавець, третя особа) та Виконавчим комітетом Вишневої міської ради (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1347 від 19.11.2012 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окремо індивідуально визначене майно нежитлове приміщення (далі - майно), загальною площею 1426,2 кв.м, що розміщене за адресою: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29, що перебуває на балансі Державного Українського науково дослідного інституту фарфоро-фаянсової промисловості (далі - балансоутримувач, позивач), вартість якого становить за незалежною оцінкою 9798000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2019 у справі № 911/1624/19 встановлено таке: «Судом встановлено, що сторона договору № 1347 - РВ ФДМУ України по Київській області, в межах місячного строку після закінчення терміну дії договору № 1347 повідомила про припинення дії договору (лист № 47-08-4654 від 20.09.2018), а отже договір № 1347 припинився у зв`язку із закінченням строку його дії. Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що РВ ФДМУ по Київській області (орендодавцем) повідомлено виконавчий комітет Вишневої міської ради (орендаря) про припинення дії договору, а також відсутність дозволу органу, уповноваженого управляти державним майном, на продовження договору № 1347, вимоги позивача щодо визнання укладеним додаткового договору № 2 до договору оренди від 19.11.2012 № 1347 нерухомого майна, що належить до державної власності, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в редакції, запропонованій позивачем, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню».

На підтвердження позовних вимог позивачем долучені: листи, що направлені, з вимогами оплати грошових коштів, які містять рахунки заборгованості, рахунки-фактури та акти звірки взаєморозрахунків, які отримані відповідачем та залишені без реагування, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, які містяться в позовній заяві та письмових поясненнях Українського дому фарфорово-фаянсової промисловості (вх. № 20387/21 від 31.08.2021), крім того, у своєму відзиві відповідач зазначає про фактичне визнання боргу у розмірі 929186,56 грн., отже, враховуючи те, що договір вважається припиненим 18.09.2018, а відповідачем не заперечено розміру заявлених позовних вимог (не надано контр-розрахунку, доказів сплати заборгованості, у розумінні вимог статей 13, 73 -79 Господарського процесуального кодексу України), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 929186,56 грн. (на підставі статей 759, 762, 785 Цивільного кодексу України) за період безпідставного користування нерухомим майном з 22.09.2018 (з урахуванням вимог пункту 10.9 Договору та статтей 759, 762, 785 Цивільного кодексу України) до 17.05.2021. (дата, що заявлена позивачем).

6.2. Відносно аргументів відповідача про неможливість оплати заборгованості з огляду на відсутність бюджетного асигнування, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29.06.2004 у справі "Войтенко проти України", від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" та справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004, вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

На підставі частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та рішень Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання (постанова від 15.05.2012 у справі №11/446 за позовом ТОВ "Компанія "Тітал" до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи).

Враховуючи вищезазначене, суд відхиляє аргументи відповідача у цій частині.

7. Результати розгляду справи

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

8. Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов (вх. № 1588/21 від 31.05.2021) Державної установи "Український дім Фарфорово-фаянсової промисловості" до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 29, ) на користь Державної установи "Український дім Фарфорово-фаянсової промисловості" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 29, ) основний борг у розмірі 929186,56 грн. (дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят шість гривень п`ятдесят шість копійок), судовий збір у розмірі 13937,80 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень вісімдесят копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.09.2021.

Суддя С.О. Саванчук