ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Справа №914/2903/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представника позивача - Горобець Д.Г. (Свідоцтво ВН №0000020 від 23.01.2015р., посвідчення №20 від 05.07.2017р.) - поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-платформи EASYCON

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу на рішення господарського суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року, суддя Кравець С.Г., м. Житомир, повний текст складено 07 серпня 2021 року, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля бетон сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива "Місто Буд"

про стягнення 419 283,90 грн.

Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Перспектива "Місто Буд" про стягнення 419 283,90 грн., з яких: 384 036,52 грн. - основного боргу, 28 997,38 грн. - пені та 6 250,00 грн. - 3% річних, а також судових витрат.

26 травня 2021 року, рішенням Господарського суду Житомирської області даний позов було задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 384 036,52 грн. - боргу за поставлений товар, 13 989,83 грн. - пені, 6 250,00 грн. - 3% річних, а також 6 064,15 грн. - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

ТОВ "Перспектива "Місто Буд" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки по Договору про продаж продукції №10/12/2019 від 10 грудня 2019 року була здійснена лише одна поставка - на суму 339 386,44 грн., інші дві (по видаткових накладних №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року на 20 580,00 грн. та №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на 24 070,08 грн.) є позадоговірними поставками.

Також, судом не було враховано, що сторонами не було обумовлено строків оплати товару, а тому вважає, що суду слід було керуватися вимогами ст. 530 ЦК України, а за відсутності відповідної вимоги про оплату - строк оплати не настав, як і не настав строк для обрахунку пені та 3% річних.

ТОВ "Перспектива "Місто Буд", у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки усі три поставки відбувались на підставі Договору №10/12/2019 від 10 грудня 2019 року, у тому числі і за видатковими накладними №РН-г000204 та №РН-г0000212, які є невід`ємними частинами Договору №10/12/2019 (п.3.4.), інших договорів відповідачем до суду не представлено.

Щодо відсутності вимоги про оплату, вказує, що така вимога може пред`являтись як у формі претензії, так і безпосередньо шляхом пред`явлення позову до суду. Чинним законодавством не передбачено досудове вирішення спору як обов`язкове. У разі повної сплати відповідачем суми основного боргу за товар він також позбавляться тягару несення судових витрат, оскільки провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, а судовий збір - поверненню згідно п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", проте заборгованість не погашена.

06 і 27 серпня 2021 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" та призначено її розгляд на 08 вересня 2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-платформи EASYCON.

Представник ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" у судовому засіданні підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Представник ТОВ "Перспектива "Місто Буд" у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заявника, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду явка представників сторін обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

10 грудня 2019 року, між ТОВ "Поділля Бетон Сервіс", продавцем, та ТОВ "Перспектива "Місто Буд", як покупцем, було укладено Договір про продаж продукції №10/12/2019, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити поставлений товар на умовах, визначених цим договором. (т.1 а.с.2-3)

Відповідно до п.2.1. Договору №10/12/2019, асортимент, кількість та терміни відвантаження кожної окремої партії визначаються шляхом узгодження заявок покупця з продавцем. Вартість товару визначена у рахунку-фактурі. Рахунки вважаються наданими продавцем та отриманими покупцем за умови надання їх паперового примірника представнику покупця, надсилання на електронну пошту відповідальної особи покупця.

За умовами п.3.1 Договору №10/12/2019, приймання-передача товару оформлюється накладною на відпуск товару, яка підписується уповноваженими представниками сторін в 2-х автентичних примірниках покупцю і продавцю. Право власності на товар, а також усі пов`язані з ним ризики, переходять від продавця до покупця з моменту передачі йому товару.

Пунктом 3.2 Договору №10/12/2019 сторони передбачили, що постачальник зобов`язується продати-передати покупцю у власність товар відповідно до заявки, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити вказаний товар в повному обсязі, на умовах визначених цим договором.

Остаточна ціна товару визначається у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною даного Договору (п.3.4 Договору №10/12/2019).

Відповідно до п.3.5 Договору №10/12/2019, покупець у разі виявлення недоліків поставленого товару за якістю має право пред`явити вимоги до продавця даного товару за умови, що ці недоліки були виявлені у розумний строк. Товар згідно даного договору вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем по кількості згідно накладних.

За умовами п.4.1 Договору №10/12/2019, кількість та асортимент товару визначається в рахунках та накладних на відпуск продукції.

Згідно з п.9.1 Договору №10/12/2019, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2020 року У тому випадку, якщо сторони до закінчення терміну дії договору не повідомлять одна одну про бажання розірвати договір, то останній вважається продовженим терміном на один рік. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності, що мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов Договору №10/12/2019, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" було передано, а ТОВ "Перспектива "Місто Буд" прийнято у власність товар: бетон В20 М250, П-3 та бетон В20 М250, П-2, що підтверджується видатковими накладним:

- №РН-г000063 від 18 грудня 2019 року на суму 339 386,44 грн.;

- №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року на суму 20 580,00 грн.;

- №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на суму 24 070,08 грн., всього на 384 036,52 грн. (т.1 а.с.4-6)

На підставі даних поставок, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" було виставлено рахунки-актури: №СФ-0000934 від 28 листопада 2019 року на суму 32 737,15 грн. з ПДВ; №СФ-0000983 від 10 грудня 2019 року на суму 339 386,44 грн. з ПДВ; №СФ-000268 від 21 лютого 2020 року на суму 24 070,08 грн. з ПДВ. (т.1 а.с.7-9)

19 лютого 2020 року, ТОВ "Перспектива "Місто Буд" надала ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" гарантійний лист №19/02/20-01, де вказало, що товариство зобов`язується погасити заборгованість за Договором №10/12/2019 у розмірі 339 386,44 грн. до кінця березня 2020 року. (т.1 а.с.10)

09 березня 2021 року, посилаючись на неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Перспектива "Місто Буд" про стягнення 419 283,90 грн., з яких: 384 036,52 грн. - основного боргу, 28 997,38 грн. - пені та 6 250,00 грн. - 3% річних, а також судових витрат. (т.1 а.с.1)

15 грудня 2020 року, ухвалою Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/2903/20 передано за підсудністю до Господарського суду Житомирської області. (т.1 а.с.102-104)

26 травня 2021 року, рішенням Господарського суду Житомирської області даний позов було частково задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 384 036,52 грн. - боргу за поставлений товар, 13 989,83 грн. - пені, 6 250,00 грн. - 3% річних, а також 6 064,15 грн. - витрат по сплаті судового збору, а в іншій частині позову відмовлено. (т.2 а.с.118-122)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2019 року, між ТОВ "Поділля Бетон Сервіс", продавцем, та ТОВ "Перспектива "Місто Буд", як покупцем, було укладено Договір про продаж продукції №10/12/2019, згідно умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити поставлений товар на умовах, визначених цим договором.

На виконання умов Договору №10/12/2019, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" було передано, а ТОВ "Перспектива "Місто Буд" прийнято у власність товар: бетон В20 М250, П-3 та бетон В20 М250, П-2, на загальну вартість 384 036,52 грн. за видатковими накладним №РН-г000063 від 18 грудня 2019 року на 339 386,44 грн., №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року на 20 580,00 грн., №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на 24 070,08 грн. та виставлено відповідні рахунки-фактури №СФ-0000934 від 28 листопада 2019 року, №СФ-0000983 від 10 грудня 2019 року, №СФ-000268 від 21 лютого 2020 року.

У відповідності із ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частинами 1,2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В Договорі №10/12/2019 про продаж продукції від 10 грудня 2019 року та у видаткових накладних: №РН-г000063 від 18 грудня 2019 року, №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року, №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року сторонами не було визначено строк оплати отриманого відповідачем товару, а лише в п.2.2 Договору сторони погодили, що всі розрахунки за цим договором здійснюються в гривнях за безготівковим розрахунком шляхом перерахування коштів покупцем на банківський рахунок постачальника, зазначений у реквізитах цього договору.

Відповідач доводить, що строк оплати товару не настав посилаючись на те, що в Договорі строк оплати визначено не було, а позивач вимогу відповідачу на оплату товару не виставляв і в даному випадку слід застосовувати ч.2 ст. 530 ЦК України, згідно якої у разі якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за відсутності обумовленого у договорі строку, до застосування підлягає саме ч.ч.1,2 ст. 692 ЦК України, якою законодавець розтлумачив порядок оплати товару при його купівлі-продажу.

Посилання апелянта про відсутність строку оплати товару через невстановлення його у спірній угоді не відповідає чинному законодавству, так як цей строк встановлено законом у разі купівлі-продажу майна (товару) і сторонами не змінено порядок оплати за його придбання та становить:

- по накладній №РН-г000063 від 18 грудня 2019 року на суму 339 386,44 грн. - в строк до 18 грудня 2019 року;

- по накладній №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року на суму 20 580,00 грн. - в строк до 26 грудня 2019 року;

- по накладній №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на суму 24 070,08 грн. - в строк до 21 лютого 2020 року.

Проте, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отриманий товар не виконав, оплату товару на загальну суму 384 036,52 грн. не провів, чим допустив заборгованість перед позивачем на вказану суму.

Посилання апелянта на приписи ст. 693 ЦК України у даному випадку не підлягає до застосування, оскільки вона регламентує процедуру попередньої оплати товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 384 036,52 грн. - заборгованості є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Судова колегія відноситься критично та відхиляє як безпідставні посилання апелянта на позадоговірний характер поставок за накладними №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року, №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року, оскільки передача товару за даними накладними відбувалась після укладення спірного Договору №10/12/2019 і у період його дії, яка була продовжена, за замовчуванням до 31 грудня 2021 року і відповідач, прийнявши поставлений позивачем товар за асортиментом, кількістю та ціною, погодився на його оплату відповідно до вказаного Договору у своєму гарантійному листі від 19 лютого 2021 року.

Крім суми основного боргу, ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" просить стягнути з відповідача 28 997,38 грн. - пені та 6 250,00 грн. - 3% річних.

Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За умовами п.6.1 Договору №10/12/2019, за прострочення оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного платежу за кожен день прострочення до моменту повного розрахунку. Стягнення штрафних санкцій не звільняє сторін від своїх зобов`язань по виконанню цього договору.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом про часткове задоволення позову в цій частині з огляду на те, що її нарахування проведене ТОВ "Поділля Бетон Сервіс" поза межами 6-місячного строку і правомірним є стягнення пені в сумі 13 989,83 грн. (за видатковими накладними №РН-г000063 від 18 грудня 2019 року, №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року, №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на суму боргу 384 036,52 грн. у періоди з 01 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року та з 17 червня 2020 року по 19 червня 2020 року - у розмірі 13 430,78 грн.; за видатковими накладними №РН-г000204 від 26 грудня 2019 року, №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на суму боргу 44650,08 грн. у період з 20 червня 2020 року по 27 червня 2020 року - у розмірі 117,11 грн.; за видатковою накладною №РН-0000212 від 21 лютого 2020 року на суму боргу 24 070,08 грн. у період з 28 червня 2020 року по 22 серпня 2020 року у розмірі 441,94 грн.).

А тому, в частині стягнення з відповідача пені в сумі 15 007,55 грн. вимоги позивача є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом про їх обґрунтованість, а тому позовні вимоги в частині їх стягнення в сумі 6 250,00 грн. правомірні та такі, що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива "Місто Буд" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року у справі №914/2903/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Справу №914/2903/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "10" вересня 2021 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.