РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2021Справа № 910/10467/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД-СЕРВІС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС»

про повернення безпідставно набутого майна (коштів) 950 000,00 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД-СЕРВІС» (далі - позивач, ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» (далі - відповідач, ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС») про стягнення 950 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з поточного рахунку позивача було здійснено списання коштів на загальну суму 950 000,00 грн, отримувачем яких є ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС». Позивач заперечує існування будь-яких правовідносин з ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС», в т.ч. договорів, що вказані у якості підстави для перерахування коштів у призначенні платежу платіжних доручень № 987, 988, 989 від 02.06.2021. Позивач стверджує, що не здійснював жодних оплат на адресу ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС», а відтак вважає набуття останнім коштів позивача безпідставним.

Разом з позовною заявою ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» подано заяву про забезпечення позову № 24/06-1 від 25.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 залишено позовну заяву ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

12.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД-СЕРВІС» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10467/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/10467/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 про відкриття провадження у справі № 910/10467/21.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 у справі № 910/10467/21 було направлене відповідачу за адресою: Україна, 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4А, офіс 18, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім, поштове відправлення з наведеною ухвалою суду та примірником повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції було повернуто органами зв`язку до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 у справі № 910/10467/21 було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

19.07.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про видачу належним чином завіреної копії ухвали. Клопотання судом задоволене.

27.07.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 відхилене клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву на усунення недоліків позовної заяви та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

З рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД-СЕРВІС» (позивач) (поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк») було здійснено списання коштів на загальну суму 950 000,00 грн згідно з платіжними дорученнями: № 987 від 02.06.2021 на суму 400 000,00 грн, товари згідно з договором № 218 від 18.05.2021; № 988 від 02.06.2021 на суму 350 000,00 грн, товари згідно з договором № 218-2 від 18.05.2021; № 989 від 02.06.2021 на суму 200 000,00 грн, товари згідно з договором № 218-3 від 18.05.2021. Отримувачем цих коштів є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» (відповідач), обслуговуючим банком якого є АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005.

В позовній заяві позивач вказав, що інформацію про здійснення списання коштів ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» отримало через смс-повідомлення на мобільний телефон в момент списання зазначених коштів.

Оскільки ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» було невідоме заявнику, а також те, що жодних платежів на адресу ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» позивачем не оформлялось та не здійснювалось, останній невідкладно повідомив про безпідставне списання коштів зі свого рахунку керівництво обслуговуючого банку заявника - ТВБВ № 10013/0345 Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» по телефону. Однак, кошти з поточного рахунку позивача вже були списані і поступили на поточний рахунок ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005.

У відповідь на звернення обслуговуючого банку позивача, АТ «Укрсиббанк» надало відповідь № 11/40758 від 04.06.2021, з якої, на твердження ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС», не вбачається, чи зупинені (заблоковані) фінансові операції ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» на суму 950 000,00 гривень, чи здійснюється належна перевірка цього товариства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», у зв`язку з безпідставним списанням коштів з поточного рахунку заявника.

02.06.2021 ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» звернулося до відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 65) з відповідною заявою про вчинення злочину.

03.06.2021 було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000220 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України (несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За наведених обставин, ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» про стягнення 950 000,00 грн, згідно якого позивач заперечує існування будь-яких правовідносин з відповідачем. Позивач також зазначає, що він ніколи не вів жодних переговорів, не підписував жодних договорів, в т.ч. договорів, що вказані у якості підстави для перерахування коштів у призначенні платежу наведених платіжних дорученнях № 987, 988, 989 від 02.06.2021 та не здійснював жодних оплат на адресу ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС».

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень чи доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу статті 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов`язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Судом не встановлено укладення жодного договору між позивачем та відповідачем.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 987, № 988 та № 989 від 02.06.2021 підтверджується факт списання з рахунку ТОВ «ФОРВАРД-СЕРВІС» на рахунок ТОВ «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» 950 000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірні грошові кошти у розмірі 950 000,00 грн є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За приписами частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, оскільки докази, надані позивачем на підтвердження таких обставин, є належними, допустимими та вірогідними, тоді як відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування повідомлених позивачем обставин, у зв`язку з чим суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 950 000,00 грн безпідставно перерахованих коштів.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у заяві, поданій 12.07.2021 через відділ діловодства суду, зазначив, що судові витрати позивача складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 14250,00 грн. Позивачем також сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 135,00 грн.

Відповідачем не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 14 250,00 грн та заяви про забезпечення позову у сумі 1 135,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙНСТОУН ПЛЮС» (Україна, 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4А, офіс 18; ідентифікаційний код 44152600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД-СЕРВІС» (Україна, 81130, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Сокільники, УСПЕНСЬКА; ідентифікаційний код 34856925) 950 000,00 грн (дев`ятсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) безпідставно набутого майна (коштів), 14 250,00 грн (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) судового збору та 1 135,00 (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 00 коп.) судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 10.09.2021.

Суддя Гумега О.В.