ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2021 р. Справа № 916/1987/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/1987/21 за позовом Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, 5, прим.57, оф.11; @mail.gov.ua) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7А) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" (65013, м. Одеса, вул. Миколаївська, 168 "В") про стягнення 157650грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач в обґрунтування власних позовних вимог, з врахуванням пояснення від 07.09.2021р. за вх.№23588/21, зазначає, що за договором №АВ110620 від 26.06.2020р. отримав в управління майнові авторські права ТОВ "Бест Мьюзік", а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання об`єктів, у т.ч. шляхом публічного виконання. Поряд із цим позивач вказує, що на підставі договору №АВ110620 від 26.06.2020р. набув право вживати будь-які законні заходи, направлені на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав, подавати позови на захист порушених прав. Також позивач вказує, що щодо музичних творів «Случайная», «#Шлепки», «Галя» ним отримано декларації - доручення.

Позивач відмічає, що його представником - Кришталевич Е.Г. 18.08.2020р. проведено збір доказів (фіксації фактів) використання відповідачем музичних творів в публічному закладі - бар бази відпочинку « Дом Павлових » за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 168 В , в якому здійснює господарську діяльність відповідач, зокрема, встановлено використання відповідачем наступних об`єктів, майнові авторські права на які належать позивачу: «Случайная», виконавець твору - Світлана Лобода (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: Selfy .

Спираючись на положення ч.2 ст.52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», додатку до договору про управління майновими авторськими правами від 26.06.2020р., з огляду на кількість використаних (на думку позивача) творів позивач нарахував до стягнення з відповідача компенсацію в розмірі 157650грн.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 27.07.2021р. за вх.№19999/21, де вказує, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2021р. по справі №916/3739/20 через відмову позивача від позову було закрито провадження у справі за позовом ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» в інтересах ТОВ «Бест Мьюзік» до ТОВ «Глобус Південь» про стягнення 208650 грн. Підставою позову у справі №916/3739/20 позивач зазначив те, що відповідач використовував у своїй господарській діяльності фонограми без укладання відповідного договору з акредитованою організацією колективного управління, чим позивачу завдано збитків у вигляду неотримання суми роялті. Отже, відповідач по справі №916/1987/21 та позовні вимоги такі ж самі, що були заявлені позивачем по справі №916/3739/20.

Також відповідач вказав, що у ТОВ «Глобус Південь» місце знаходження 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 168 «В» не є власником танцювального майданчика та не має ніякого відношення до нього. Згідно п.1.2 договору оренди ТОВ «Глобус Південь» орендує лише бар загальною площею 30м.кв. Відповідач вважає, що позивач не надав жодних підтверджуючих документів стосовно того, що ТОВ «Глобус Південь» має якесь відношення до вимог заявлених позивачем.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/1987/21 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 13.07.2021р. відкрито провадження у справі №916/1987/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

Відповідно до Витягу з Реєстру організацій колективного управління №18 від 15.09.2020р. ГС «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» включно до Реєстру організацій колективного управління 23.01.2020р. Сфера, за якою організація зареєстрована: 1) у будь-якій сфері добровільного колективного управління; 2) у таких сферах розширеного колективного управління: публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів; публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції; право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання і комерційною метою; право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для' використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції; 3) у таких сферах обов`язкового колективного управління: право слідування щодо теорії образотворчого мистецтва; ренрографічне відтворення творів та їх частин (уривків); відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників; кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

Відповідач згідно наданого до справи позивачем Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований за адресою: 65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В. Про таку обставину також свідчить надана відповідачем Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.09.2018р.

Як вбачається із опису вкладення у цінний лист від 06.05.2021р. та накладної Укрпошти від 06.05.2021р. №119, позивачем було надіслано відповідачу з вимогою про звернення із заявою щодо надання дозволу на використання об`єктів авторського права - музичних творів: «Случайная», виконавець твору - Світлана Лобода (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: Selfy.

26.06.2020р. між ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (організація) та ТОВ «Бест Мьюзік» (правовласник) було укладено договір №АВ110620 про управління майновими авторськими правами, відповідно до умов якого правовласник надає організації повноваження (невиключне право) здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах про які йдеться в цьому договорі), що належать правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим договором та законом. Надання повноважень на управління правами за цим договором передбачає, право на укладання організацією договорів про надання дозволів на використання об`єктів авторських прав третіми особами та/або договорів про виплату винагороди за використання об`єктів авторських прав, здійснення функцій по розподілу та виплаті такої винагороди, а також здійснення будь-яких інших функцій, які прямо не заборонені законом. Правовласник уповноважує організацію отримувати від третіх осіб, зокрема від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об`єктів авторського права (переданих в управління правовласником організації), у тому числі впродовж періодів передуючих укладенню цього договору. Правовласник визнає право організації укладати договори про надання дозволів на використання об`єктів авторського права, а також договори про виплату винагороди за використання об`єктів, авторського права, в тому числі, із особами, які діють від імені користувачів на підставі договорів доручення (п.п.2.1., 2.2., 2.5., 2.7. договору).

Відповідно до п.п.4.1., 4.3. договору №АВ110620 від 26.06.2020р. організація отримує повноваження здійснювати управління майновими правами правовласника на колективній основі щодо наступних видів використання об`єктів авторських прав: публічне виконання та публічне сповіщення об`єктів авторських прав. Правовласник передає організації за цим договором невиключне право здійснювати збір винагороди при використанні об`єктів майнових авторських прав щодо способів, зазначених в пункті 4.1.1.1. та 4.1.1.2. договору.

Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані організації за цим договором. Організація має право вживати будь яких законних заходів, направлених на захист майнових прав правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання за письмовим погодженням з правовласником має право пред`являти заяви, (судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому, при здійсненні судового захисту інтересів правовласника стосовно майнових прав, які передані організації в управління, організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так та і від імені правовласника беручи за основу приписи закону. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку організація виступатиме від імені правовласника, то ані організації, ані представникам залученим організацією до представництва в судовому процесі, довіреність від правовласника не потрібна (факту наявності цього договору для такого представництва достатньо). Правовласник підтверджує, що організація при захисті прав правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (правовласника) в рамках передбачених законом (п.п.6.1., 6.2., 6.3. договору №АВ110620 від 26.06.2020р.).

Відповідно до п.9.1. договору №АВ110620 від 26.06.2020р. цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково.

У додатку до договору №АВ110620 від 26.06.2020р. його сторони погодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає організація. За загальним правилом, організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей договір, то організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче, ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

За підписом ТОВ «Бест Мьюзік» 26.06.2020р. оформлені декларації - доручення до договору №АВ110620 від 26.06.2020р. стосовно наступних музичних творів: «Случайная», виконавець твору - (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова ; «Галя» виконавець твору: Selfy.

ТОВ «Бест Мьюзік» є правовласником вказаних музичних творів на підставі наступних договорів про передачу виключних авторських і суміжних прав: №256-ПФ від 22.01.2018р., укладеного із ТОВ «Лобода Мьюзік», №21-ПФ від 21.06.2016р., укладеного із ТОВ «Ноти і Банкноти», №137-ПФ від 15.03.2017р., укладеного із ОСОБА_2 . Всі зазначені договори передбачають умовою їх автоматичну пролонгацію за мовчазної згоди сторін. Доказів припинення вказаних договорів до матеріалів справи не подано.

Також позивачем до справи подано акт, складений представником ГС - Кришталевич Е. щодо фіксації використання у барі бази відпочинку « Дім Павлових » 18.08.2020р. музичних творів: «Случайная», виконавець твору - (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: Selfy; фіскальні чеки від 18.08.2020р. щодо придбання у ТОВ «Глобус Південь» товарів; DVD-R носій із відеозаписом події, що мала місце 18.08.2020р. у барі бази відпочинку «Дім Павлових» та відображена у акті від 18.08.2020р.

Як вбачається із поданого відповідачем договору оренди нежилого приміщення від 01.09.2020р., укладеного між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Глобус Південь» (орендар), товариство є орендарем приміщення площею 30кв.м. за адресою м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В.

У п.2.1. договору від 01.09.2020р. визначено, що орендоване приміщення буде використовуватись орендарем у відповідності до його статутної діяльності (діяльність ресторанів, бар «Павлівський рай» (лікеро-горілчані напої, пиво, тютюнові вироби, соки, мінеральні води)). Строк оренди з 01.09.2020р. по 01.09.2021р. (п.2.1. договору оренди).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1ст.420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Положення ч.ч.1, 2 ст.432 ЦК України передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп`ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп`ютер; імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним. Виключні права авторів на використання творів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва передбачають і право їх участі у реалізації проектів цих творів. За винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону, автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору. Винагорода може здійснюватися у формі одноразового (паушального) платежу, або відрахувань за кожний проданий примірник чи кожне використання твору (роялті), або комбінованих платежів. Розмір і порядок виплати авторської винагороди за створення і використання твору встановлюються в авторському договорі або у договорах, що укладаються за дорученням суб`єктів авторського права організаціями колективного управління з особами, які використовують твори. Кабінетом Міністрів України можуть установлюватися мінімальні ставки авторської винагороди та порядок їх застосування. Обмеження майнових прав, встановлені статтями 21 - 25 цього Закону, здійснюються за умови, що вони не завдаватимуть шкоди використанню твору і не обмежуватимуть безпідставно законні інтереси автора (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.15 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону (ч.1 ст.31, ч.2 ст.32 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління. Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39 - 41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21 - 25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет; плагіат - оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі; камкординг, кардшейрінг (ст.ст.45, 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту п.г) ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У п.29 Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз`яснено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Відповідач, стверджуючи про те, що орендує приміщення під бар за адресою м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В тільки з вересня 2020р., подав до справи договір оренди від 01.09.2020р., укладений між ним та ОСОБА_3 .

Однак, не подав доказів того, що у серпні 2020р. не здійснював господарську діяльність за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В .

Між тим, як вбачається із поданої самим же відповідачем Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.09.2018р. він зареєстрований як юридична особа за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 168В . Тобто, відповідач зареєстрований за вказаною адресою ще з 2018р.

Одночасно, суд не може прийняти складений позивачем в односторонньому порядку акт від 18.08.2020р., так як він складений одноосібно та не може засвідчувати те, що будь-яка подія мала місце.

Поряд із цим, наявні у справі фіскальні чеки від 18.08.2020р. щодо придбання у ТОВ «Глобус Південь» товарів; DVD-R носій із відеозаписом події, що мала місце 18.08.2020р. у барі бази відпочинку «Дім Павлових», підтверджують факт публічного виконання відповідачем музичних творів, майнові авторські права на які належать позивачу, а саме: «Случайная», виконавець твору - Світлана Лобода (LOBODA); «#Шлепки", виконавець твору - Оля Полякова; «Галя» виконавець твору: Selfy .

Такими діями, за відсутності у відповідача права використовувати у такий спосіб наведені музичні твори, відповідач порушив майнові авторські права ТОВ «Бест Мьюзік», управління якими здійснює ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", внаслідок чого є правомірною та підлягає судом задоволенню у повній мірі позовна вимога позивачів про стягнення з відповідача 157650грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Крім того, слід зазначити, що твердження відповідача про те, що позови у справах №916/3739/20 та №916/1987/21 мають однакові підстави не відповідає дійсності, оскільки по справі №916/3739/20 позов заявлено позивачем про стягнення збитків у вигляду неотримання суми роялті за відсутності укладеного договору щодо використання музичних творів. Тоді як, підставою для заявлення позову у справі №916/1987/21 стало стягнення компенсації за порушення відповідачем майнових авторських прав правовласника музичних творів.

07.09.2021р. за вх.№23589/21 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування йому за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 30000грн.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.ч.4, 5, 8, 9 ст.129 ГПК України).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правничі послуги позивач подав до справи договір №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021р., укладений між адвокатом Молчановим П.В. та ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (клієнт), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат виконує професійну правничу допомогу та/або юридичні та інші послуги в обсязі і на умовах, що визначені цим договором. Професійна правнича допомога та/або юридичні та інші послуги, що надаються за цим договором включають в себе: надання усних та письмових консультацій з юридичних питань; представництво інтересів клієнта перед всіма фізичними та юридичними особами; в органах державної влади та місцевого самоврядування; будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування; в судових органах першої, апеляційної та касаційної інстанцій і будь-якої юрисдикції із правами учасника/сторони в таких справах при розгляді цивільних, господарських, адміністративних справ у місцевих, апеляційних і касаційних судах, в тому числі у Верховному Суді; підготовка і подання до суду позовних заяв; підготовка та подання до суду документів, пов`язаних із розглядом справ; представництво інтересів клієнта перед користувачами (незалежно від форми власності) щодо дотримання встановленого законом порядку використання музичного оформлення під час здійснення господарської діяльності; збір доказів та виконання інших доручень і послуг. Детальний опис правової допомоги та/або юридичних чи інших послуг, що надаються за цим договором у кожному окремому випадку оформлюється окремим додатком (актом) (п.п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021р. оплата послуг (винагорода) адвоката за цим договором здійснюється в фіксованому розмірі, в формі гонорару. При цьому фактичні витрати, понесені під час надання професійної правничої допомоги сплачуються окремо на підставі відповідного додатку (акту). Розмір оплати послуг (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або юридичні та інші послуги, що надаються протягом строку дії цього договору визначається у додатках (актах) по кожній судовій або іншій справі.

До договору №ГС ОКУАСП/01/2021/1 від 12.01.2021р. сторонами було підписано додаток від 06.09.2021р., де погодили наступне. Адвокат надає клієнту у повному обсязі професійну правничу допомогу у господарській справі за зверненням клієнта з позовом до ТОВ "Глобус Південь", включаючи: підготовку та подачу позовної заяви та всіх інших документів, пов`язаних із зверненням до суду та розглядом справи, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі. За надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду у наступних розмірах: підготовка позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції - 30000грн., без ПДВ; підготовка апеляційної скарги (у разі необхідності), представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді апеляційної інстанції - 30000грн., без ПДВ; підготовка касаційної скарги (у разі необхідності), представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді касаційної інстанції - 30000грн., без ПДВ.

Як вбачається із підписаного адвокатом та клієнтом акту приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2021р., сторони визначили, що по справі №916/1987/21 адвокат надав наступні послуги: нарада із клієнтом щодо встановлених законом правил використання об`єктів інтелектуальної власності і їх захисту від порушення - 1500грн.; підготовка і оформлення документів щодо надання професійної правничої допомоги, залучення відповідних спеціалістів - 1500грн.; обробка і аналіз наданих клієнтом документів щодо порушення встановлених законом правил використання об`єктів інтелектуальної власності - 4500грн.; збір, підготовка і оформлення необхідних додатків до позовної заяви - 3000грн.; складання предмету і підстав позовної заяви відповідно до норм матеріального і процесуального права - які регулюють відповідні правовідносини - 3000грн.; складання позовної заяви відповідно фактичних обставин конкретної події - 3000грн.; супроводження порушеного провадження в першій інстанції (ведення календаря судових засідань; відслідковування рух справи; отримання і реагування на судові акти щодо руху справи; отримання і реагування на процесуальні документи, які надаються іншими учасниками справи; складання і подання заяв по суті спору і з процесуальних питань; прийняття участі в судових засіданнях - 13500грн.

Так, справа №916/1987/21 є справою спрощеного позовного провадження, що розглядається без виклику сторін, у зв`язку з чим адвокат участі у судових засіданнях не приймав.

Адвокатом було складено наступні документи по справі: позовна заява, заява по суті спору, заява з процесуальних питань.

Щодо збирання адвокатом доказів слід відмітити, що переважна більшість доказів, які додані до позову, стосується діяльності ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" та має бути в наявності у ГС (протилежного суду не доведено), тому суд не вбачає витрачання адвокатом надмірних зусиль на отримання доказів; докази фіксації порушення складені представником саме ГС "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", а не адвокатом.

Наразі, додані до справи документи не підтверджують факту здійснення позивачем оплати на користь адвоката вартості правничих послуг.

Верховний Суд у своїй Постанові від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19 однозначно зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи, підлягають задоволенню частково у розмірі 3000грн., які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі, пропорційними до предмета спору.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають судом задоволенню у повному обсязі, понесені ним судові витрати у вигляді 2364,75грн. судового збору за розгляд позову.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, 5, прим.57, оф.11; @mail.gov.ua) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7А) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" (65013, м. Одеса, вул. Миколаївська, 168 "В") про стягнення 157650грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобус Південь" (65013, м. Одеса, вул. Миколаївська, 168 "В", ) на користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, 5, прим.57, оф.11; @mail.gov.ua, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7А, ) 157650 (сто п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, 2364 (дві тисячі триста шістдесят чотири) грн. 75коп. судового збору, 3000 (три тисячі) грн. витрат на правничі послуги.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 вересня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук