ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/123/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Синельниківської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 (повний текст складено 27.04.2021, суддя Петренко І.В.) у справі № 904/123/21

за позовом Синельниківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синельниківський райагробуд"

про стягнення 383943,50грн. безпідставно збережених коштів земельного податку

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Синельниківська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синельниківський райагробуд" (далі - відповідач) про стягнення 383943,50грн. безпідставно збережених коштів земельного податку.

Позивач зазначав, що в ході перевірки досліджено питання законності використання земель міста, зокрема, земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, що використовується відповідачем на підставі Державного акту.

Підставою виникнення права власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ номер 234553, видане 06.05.2008, видавник: Виконавчий комітет Синельниківської міської ради.

Причиною подачі даного позову є належним чином не оформлене та не зареєстроване речове право на земельну ділянку, з огляду на те, що у період з 01.01.2014 по 31.07.2017 відповідач не вносив плату за користування нею, внаслідок чого зберіг у себе безпідставно набуте майно - грошові кошти у вигляді земельного податку.

Відповідач неодноразово запрошувався на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі, що підтверджується листами від 02.11.2017 №01-15/4095 та від 30.11.2017 №01-15/4488. Вказана кореспонденція поверталась з відмітками про неотримання.

15.11.2017 проведено засідання комісії з визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і розглянуто акти з визначення та відшкодування збитків власникам землі в присутності запрошених суб`єктів господарювання, що підтверджується протоколом №2. Так, на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, підготовлених відділом у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, здійснено розрахунок збитків у розмірі 383943,50грн. за період з 01.01.2014 до 31.07.2017.

Акт комісії затверджено рішенням Виконавчого комітету Синельниківської міської ради №6 від 24.01.2018 "Про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власнику землі".

Листом від 29.01.2018 за вих.№01-15/358 на адресу відповідача направлено акт від 15.12.2017 та рішення виконкому №6 від 24.01.2018. Вказані документи отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання відповідачем.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021, що наразі оскаржується, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Господарський суд встановив, що матеріали справи не містять доказів, що земельна ділянка, розташована за адресою: місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, загальною площею 4,36га, була сформована.

Відомості щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки та внесення інформації до Державного земельного кадастру за певним кадастровим номером відсутні.

Отже, позивачем не доведено використання відповідачем земельної ділянки саме площею 4,36га.

Господарський суд встановив, що у матеріалах справи немає витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відомості яких є обов`язковими при визначенні орендної плати саме щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, загальною площею 4,36га, а надані позивачем витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не підтверджують розрахунок позивача для визначення орендної плати саме за цю земельну ділянку.

У той же час, згідно з положеннями пункту 14.1.147статті 14, статті 288 Податкового кодексу України, статей 5, 20 Закону України "Про оцінку земель" не вбачається можливим зазначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж оформлення витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Аналогічні правові позиції викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі №922/3607/18.

Ухвалюючи рішення, господарський суд взяв до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №924/1240/19.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. З огляду не безпідставність позовних вимог питання застосування позовної давності не вирішувалось.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Синельниківська міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі № 904/123/21 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю

Позивач зазначає, що земельну ділянку, яка використовується відповідачем, було сформовано та надано в постійне користування в межах згідно з планом землекористування відповідно до Державного акту на право постійного користування землею.

Несплата відповідачем земельного податку за попередні роки у сумі 383 943,50 грн. призводить до суттєвих збитків у міському бюджеті.

У зв`язку з цим позивач вважає, що при ухваленні рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 суд неправильно застосував норми як матеріального, так і процесуального права.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Синельниківської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі № 904/123/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 01.09.2021 о 16:30 год.

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення у справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Позивач у судове засідання не з`явився.

01.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є правонаступником Синельниківського райагробуду, який мав право постійного користування на земельну ділянку (а.с.41), розміром 1,04 га.

На земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення (а.с.42), право користування у товариства на земельну ділянку не переоформлено, що сторонами не заперечується.

Використання земельної ділянки без належно оформлених документів стало причиною звернення до суду з позовом позивача, який наполягає в апеляційній скарзі на стягненні суми безпідставно збережених коштів земельного податку.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції з таких підстав.

Визначення земельної ділянки наведено в частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/2948/17 та від 09.04.019 у справі №922/652/18).

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою за договором оренди.

Державна реєстрація земельної ділянки, відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Господарський суд встановив, що матеріали справи не містять доказів, що земельна ділянка, розташована за адресою: місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, загальною площею 4,36га, була сформована.

Відомості щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки та внесення інформації до Державного земельного кадастру за певним кадастровим номером відсутні.

Отже, позивачем не доведено використання відповідачем земельної ділянки саме площею 4,36га.

За змістом статей 15, 20, 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, за змістом статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №922/3782/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17).

Господарський суд установив, що в матеріалах справи немає витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відомості яких є обов`язковими при визначенні орендної плати саме щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: місто Синельникове, вулиця Ватутіна, 21, загальною площею 4,36га, а надані позивачем витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не підтверджують розрахунок позивача для визначення орендної плати саме за цю земельну ділянку.

У той же час, згідно з положеннями пункту 14.1.147 статті14, статті 288 Податкового кодексу України, статей 5, 20 Закону України "Про оцінку земель" не вбачається можливим зазначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж оформлення витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, у ній не вказано про неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, а тільки йдеться про фактичні обставини справи, яким судом надана відповідна оцінка.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.

Використання землі є платним і сплата за користування землею є обов`язком кожного господарюючого суб`єкта, який використовує землю у своїй господарській діяльності.

Але розмір земельної ділянки і наявність самої земельної ділянки як об`єкта цивільних правовідносин, як і розмір земельної ділянки, є обставинами, які підлягають доказуванню, а тому оскільки сам позивач не доказав ці обставини, отже, відсутні й підстави для задоволення не тільки позову, а й апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Синельниківської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі № 904/123/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2021 у справі № 904/123/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06.09.2021

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко