ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1218/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства «Білоозір`я»

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021, ухвалене суддею Д`яченко Т.Г., в м. Одеса, повний текст якого складено 08.06.2021

у справі №916/1218/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ»

до відповідача: Приватного підприємства «Білоозір`я»

про: стягнення 142 370,80 грн

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Білоозір`я» про стягнення 142 370,80 грн заборгованості за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 та 2 270,00 грн судового збору.

Позов мотивований порушенням відповідачем положень п. 2.2.7 договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 та п. 6 додатку №1 до цього договору щодо своєчасності розрахунку за надані послуги.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства «Білоозір`я» на користь позивача заборгованість у розмірі 142 370,80 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Означене судове рішення мотивоване встановленням на підставі наявних в матеріалах справи доказів фактів:

надання позивачем відповідачу послуг на суму 142 370,80 грн, на підставі актів надання послуг, які підписані обома сторонами та скріплено їхніми печатками;

неналежного виконання Приватним підприємством «Білоозір`я» прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 в частні повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Приватне підприємство «Білоозір`я» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило суд: прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 повністю і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення. Основні аргументи скаржника зводяться до того, що місцевим судом:

- порушено принцип змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст. ст. 7, 13 Господарського кодексу України, оскільки розгляд справи відбувся 07.06.2021 в першому судовому засіданні за відсутності представника відповідача, що зробило неможливим доведення ним правової позиції стосовно заявлених позовних вимог;

- не враховано, що в матеріалах справи відсутні: докази відправлення та отримання відповідачем рахунків на оплату послуг, як передбачено умовами договору та додатку до нього; відправки та отримання нового рахунку у зв`язку із переглядом вартості послуг (п. 3.2 договору №09/ТЕП018 від 03.12.2018, п. 6 додатку №1 до договору).

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.06.2021 для розгляду заяви визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2021: витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1218/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Білоозір`я» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

07.07.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла справа №916/1218/21 від Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Білоозір`я» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21; розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства «Білоозір`я» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 визначено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами його направлення учасникам справи) до 02.08.2021; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 02.08.2021 подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище статті, або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення чи залишення без розгляду.

26.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити Приватному підприємству «Білозір`я» в задоволені апеляційної скарги та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21, з огляду на його законність, обґрунтованість та прийняття з дотриманням норм чинного законодавства, та ненадання апелянтом належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Так, позивач у відзиві зазначив, що:

відповідач отримав інформацію про суми необхідні до сплати та був ознайомлений з виставленими рахунками на оплату послуг, про це свідчать акти наданих послуг, які підписано та завірено печатками обох сторін, а також претензія та лист-нагадування про борг за договором №09/ТЕП-18;

рахунки на оплату послуг сформовані тією ж датою що й акти наданих послуг та передані відповідачу. Разом з тим, з огляду на судову практику, сформовану, зокрема, у постановах Верховного Суду у справах №918/537/18, №923/712/17, №37/405, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 цього д Кодексу, тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару (наданих послуг).

Розгляд апеляційної скарги по суті здійснено 14.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Діброви Г.І. у відрядженні 13.09.2021, згідно з наказом від 08.09.2021 № 285-к.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене судове рішення, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

03.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» (експедитор) та Приватним підприємством «Білоозір`я» (замовник) укладено договір №09/ТЕП-18 (Т.1, а.с.11-12), де у п.1.1 визначили, що його предметом є організація і проведення операції з перевезення, оформлення документів та транспортно-експедиторського обслуговування, далі по тексту «ТЕО», «Експедитором» сільськогосподарської продукції (пшениці, ячменю, гороху, соняшнику тощо) «Замовника», далі за текстом «Вантаж».

У відповідності до п.2.1 договору експедитор зобов`язувався, серед іншого, представляти інтереси замовника та діяти від його імені у взаєминах з транспортними та іншими зацікавленими організаціями (п.2.1.1); інформувати замовника про всі операції з його вантажем, зміною тарифів і розцінок з проведення операцій з вантажем (п.2.1.3); виставляти замовнику рахунки на покриття додаткових витрат, пов`язаних з виконанням умов цього договору за умови їх попереднього погодження замовником (п.2.1.7); організувати роботи з вивантаження/навантаження вантажу з/на транспортні засоби, документального оформлення його прийому/передачі відповідно до правил перевезення вантажів цим видом транспорту. За вказівкою замовника надсилає документи в такі строки: залізничні та автотранспортні накладні, та інші документи - не пізніше наступного робочого дня з отримання документів від перевізника (п.2.1.10); за окрему плату виконує інші доручення замовника з відшкодуванням витрат за послуги, не передбачених цим договором (п.2.1.13); у випадку неналежного виконання своїх обов`язків, відшкодовувати замовнику понесені ним в зв`язку з цим збитки на підставі підтверджених документів (п.2.1.14).

Згідно з п.2.2.7 договору замовник зобов`язаний проводити розрахунки з експедитором за виконані роботи та надані послуги за узгодженими ставками у встановленому порядку та термінах.

Розділом 3 договору сторони передбачили умови щодо порядку розрахунку:

- за надані послуги, які є предметом цього договору, замовник сплачує експедитору витрати за узгодженими ставками і термінами, які обумовлюються відповідно до додатків до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору (п.3.1);

- після закінчення робіт за цим договором сторони складають акт виконаних робіт згідно ставок, узгоджених у відповідному додатку до цього договору, на підставі якого експедитор виставляє остаточний рахунок із зазначенням суми оплати за фактично виконані роботи, що оплачуються замовником протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку (п.3.2).

Відповідно до п.4.1 договору сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 4.3 встановлено, що при невиконанні умов цього договору, винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 10% вартості договору.

Згідно з п.7.1 договору він набуває чинності від дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а згідно з п. 7.2 - всі зміни до цього договору дійсні в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те особами. Всі доповнення, зміни і додатки є невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 7.3 договору визначено, що для більш оперативного вирішення питань замовник надсилає експедитору інформацію, інструкції та документи факсом з подальшою відправкою оригіналів поштою.

Згідно з додатком №1 до договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 (Т.1, а.с.13) у п.1 замовник заявив вантаж - кукурудза у кількості 340,00 тн (+/- 10%).

Відповідно до п. п. 2, 3 додатку №1 місце накопичення та відвантаження вантажу - м. Ізмаїл, зерно комплекс ТОВ «РІВ.А.ХОЛДІНГ». Комплексна ставка складає:

ст. Чорноморськ - порт (експорт) Одеської з/д: 283,34 грн плюс НДС 56,66 грн за 1 (одну) тонну, що відповідає доларовому еквіваленту у розмірі 12,05 доларів США за офіційним курсом НБУ на 03.12.2018 року (28,2227 грн/дол.);

ст. Одеса - порт (експорт) Одеської з/д: 300,00 грн плюс НДС 60,00 грн за 1 (одну) тонну, що відповідає доларовому еквіваленту у розмірі 12,76 доларів США за офіційним курсом НБУ на 03.12.2018 року;

ст. Черноморська - експорт (для ТІС) Одеської з/д: 316,67 грн плюс НДС 63,33 грн за 1 (одну) тонну, що відповідає доларовому еквіваленту у розмірі 13,46 доларів США за офіційним курсом НБУ на 03.12.2018 року

і включає в себе наступні статті витрат: подання/збирання вагонів на залізничну гілку ТОВ «РІВ.А.ХОЛДІНГ» в певну добу; перевантажування вагонів (тара/брутто), оплата додаткових зборів по користуванню вагонами, залізничний тариф до станції призначення, обробка залізничних накладних, ЗПП, оформлення посвідчення про якість зерна з поміткою не-ГМО і безпеки вантажу Ф-42 (з обов`язковим зазначенням дати і номера проведеної експертизи), винагорода експедитора.

Остаточна вага визначається на залізничних вагах ТОВ «РІВ.А.ХОЛДІНГ».

Комплексна ставка збільшується на 13,34 грн плюс 2,6 грн ПДВ за тонну, що відповідає доларовому еквіваленту у розмірі 0,57 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 03.12.2018), у разі оформлення ветеринарного свідоцтва.

Пунктом 6 вказаного додатку №1 визначено, що замовник здійснює 100% передоплату протягом 3-х банківських днів від дати виставлення експедитором рахунку по факсу. У випадку збільшення офіційного курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату надання послуг (оформлення залізничної накладної на вантаж) експедитор переглядає вартість послуг відповідно до прийнятого сторонами розміру комплексної ставки у доларовому еквіваленті, з виставленням нового рахунку. Кінцевий розрахунок здійснюється протягом 3-х банківських днів від дати підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 7 додатку №1 даний додаток є невід`ємною часиною договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018.

Відповідно до залізничних накладних, що містяться в матеріалах справи (Т.1, а.с.14, 20, 24) Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» відправило з станції Ізмаїл (40404503) до станції Чорноморськ (40402103) насипом зерно кукурудзи:

накладна №40785198 від 21.01.2019 масою 268,200 тонн на суму 55150,40 грн, з яких вагоном №95642864 відправлено 64,500 т., №95757027 - 67,800 т., №95757381 - 67,700 т., №95448734 - 68,200 т.;

накладна №40976599 від 27.01.2019 масою 67,300 тонн на суму 13733,60 грн;

накладна №41541970 від 13.02.2019 масою 66,650 тонн на суму 13733,60 грн.

До матеріалів справи додано посвідчення про якість зерна (культура кукурудза), де відправником визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» (станція відправлення м. Ізмаїл), а одержувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Саншайн Термінал» для Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Рісоіл термінал» (станція призначення Чорноморськ-порт-експорт) (Т.1, а.с.28-33):

№005656 від 20.01.2019 масою 67800 кг, вагон №95757027;

№005657 від 20.01.2019 масою 67700 кг, вагон №95757381;

№005658 від 20.01.2019 масою 68200 кг, вагон №95448734;

№005659 від 20.01.2019 масою 64500 кг, вагон №95642864;

№005667 від 27.01.2019 масою 76300 кг, вагон №95830170;

№005738 від 13.02.2019 масою 66650 кг, вагон №58562356.

Листами №69 від 21.01.2019, №102 від 28.01.2019, №174 від 14.02.2019 (Т.1, а.с.16,22,26) Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» повідомило контрагента «RISOIL EUROPE LTD» про відвантаження кукурудзи 3-го класу призначенням станції Чорноморськ-Прт-експорт Од. з/д відповідно до контракту Р218 від 08.11.2018. Вантажовідправник по з/д накладній ТОВ «РІВ.А.ХОЛДІНГ» експортер ПП «Біроозір`я» за накладними №40785198, №40976599, №41541970.

Також між сторонами за підписом представника замовника, Приватного підприємства «Білоозір`я» директора Геновим М.І., та представника виконавця, Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» директором Ботіком В.А., складено та підписано такі акти надання послуг (Т.1, а.с.15, 18, 21, 25):

№ТЕО0023 від 21.01.2019 на суму 90 561,13 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 266,35 т.;

№ТЕО0029 від 22.01.2019 на суму 4 263,73 грн (з ПДВ) за оформлення ветеринарного свідоцтва;

№ТЕО0041 від 28.01.2019 на суму 23 817,48 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 66,9 т. та оформлення ветеринарного свідоцтва;

№ТЕО0087 від 13.02.2019 на суму 23 728,46 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 66,65 т. та оформлення ветеринарного свідоцтва.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» як постачальником був виставлений Приватному підприємству «Білоозір`я» як покупцю рахунки на оплату (Т.1, а.с.17, 19, 23, 27):

№ТЕО0023 від 21.01.2019 на суму 90 561,13 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 266,35 т.;

№ТЕО0029 від 22.01.2019 на суму 4 263,73 грн (з ПДВ) за оформлення ветеринарного свідоцтва;

№ТОЕ0041 від 28.01.2019 на суму 23 817,48 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 66,9 т. та оформлення ветеринарного свідоцтва;

№ТЕО0087 від 13.02.2019 на суму 23 728,46 грн (з ПДВ) за транспортно-експедиторські послуги (кукурудза) в кількості 66,65 т. та оформлення ветеринарного свідоцтва.

07.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» надіслало на адресу Приватного підприємства «Білоозір`я» претензію на суму 508 771,75 грн (Т.1, а.с.34-35), в якій зазначило, що станом на 07.05.2020 за відповідачем перед позивачем лічиться дебіторська заборгованість у сумі 376 299,06 грн основного боргу та у сумі 132 472,69 грн за штрафними санкціями, а усього на суму 508 771,75 грн. В тому числі за договором №09/ТЕП-10 від 03.12.2018 на транспортно-експедиційне обслуговування сума основного боргу складає 142 370,80 грн. Сума штрафних санкцій - 51 909,99 грн. Ураховуючи зазначене в претензії запропоновано у найкоротший термін, але не пізніше 7 днів від дати отримання цієї претензії перерахувати на р/рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» суму 508 771,75 грн. В іншому випадку попереджено про стягнення заборгованості примусово, через господарський суд із додаванням видатків на залучення адвокатських фірм, судових витрат, а також застосування процедури арешту майна і грошових коштів на рахунках. До даної претензії доданий розрахунок штрафних санкцій за договірними стосунками між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» та Приватним підприємством «Білоозір`я» (станом на 07.05.2020).

Оскільки вищевказана вищезазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» надіслало Приватному підприємству «Білоозір`я» лист (Т.1, а.с.37), в якому запропоновано у термін до 14.08.2020 письмово повідомити та узгодити з позивачем своє рішення щодо розрахунків або оплати суму 508 771,75 грн боргу у повному обсязі.

Докази відправки на адресу відповідача вказаних претензії та листа додано позивачем до матеріалів справи (Т.1, а.с.36, 38).

Також в матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2019 - 27.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» та Приватним підприємством «Білоозір`я» за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 (Т.1 ,а.с.39) на суму 142 370,80 грн, який підписаний лише головним бухгалтером позивача Тодоровою І.М. та завірений печаткою позивача, підпис директора відповідача Генов М. відсутній.

Оскільки заборгованість Приватного підприємства «Білоозір`я» на суму 142 370,80 грн за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 не сплачена, то Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» звернулось до суду із позовом у даній справі.

Згідно з відкритими даними, що містяться в Єдиному державного реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua) в межах справи №916/2793/20:

01.10.2020 Господарським судом Одеської області видано судовий наказ №916/2793/20, яким стягнуто з Приватного підприємства «Білоозір`я» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» 142370,80грн. заборгованості за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 та 210,20грн. судових витрат;

14.04.2021 Господарським судом Одеської області ухвалою скасовано судовий наказ №916/2793/20 від 01.10.2020 за заявою Приватного підприємства «Білоозір`я» за вх.суду№2-462/21 від 12.04.2021 про скасування судового наказу №916/2793/20 від 01.10.2020, через не доведеність безспірності заборгованості. Також судом роз`яснено у мотивувальній частині вказаної ухвали, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у рамках позовного провадження.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 в сумі 142 370,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018, а відтак і правомірності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

В силу ч.ч. 1, 4 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу положень ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Укладений 03.12.2018 договір №09/ТЕП-18 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» (експедитор) та Приватним підприємством «Білоозір`я» (замовник) має ознаки договору транспортного експедирування, відносини сторін за яким регулюються ст. 316 Господарського кодексу України, главою 65 Цивільного кодексу України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Вказані положення статті кореспондуються із положеннями ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1-3, 8, 10-13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору; для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі у разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 Господарського кодексу України плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Так ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

У п.3.1 укладеного між сторонами договору, сторонами узгоджено, що за надані послуги, які є предметом цього договору, замовник сплачує експедитору витрати за узгодженими ставками і термінами, які обумовлюються відповідно до додатків до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

В той же час, відповідно до п. п. 2, 3 додатку №1 до договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 визначено комплексні ставки за визначені ними витрати, а саме: подання/збирання вагонів на залізничну гілку ТОВ «РІВ.А.ХОЛДІНГ» в певну добу; перевантажування вагонів (тара/брутто), оплата додаткових зборів по користуванню вагонами, залізничний тариф до станції призначення, обробка залізничних накладних, ЗПП, оформлення посвідчення про якість зерна з поміткою не-ГМО і безпеки вантажу Ф-42 (з обов`язковим зазначенням дати і номера проведеної експертизи), винагорода експедитора; оформлення ветеринарного свідоцтва.

Як вбачається з матеріалів справи, виконання експедитором взятих на себе зобов`язань за договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018, згідно з ч. 10 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», підтверджується залізничними накладними (Т.1, а.с.14, 20, 24), посвідченнями про якість зерна (культура кукурудза) (Т.1, а.с.28-33), актами надання послуг (Т.1, а.с.15, 18, 21, 25).

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що зазначені вище акти надання послуг, які додані до позовної заяви позивачем, підписані обома сторонами договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018.

Таким чином, оскільки експедитором-Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» виконано свої обов`язки за укладеним договором №09/ТЕП-18 від 03.12.2018, то в силу п. 2.1, 2.2.7 та 4.1 договору у замовника-Приватного підприємства «Білоозір`я» виник кореспондуючий обов`язок провести розрахунки з експедитором за виконані роботи та надані послуги за узгодженими ставками у встановленому порядку та термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з п.3.2 договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 після закінчення робіт за цим договором сторони складають акт виконаних робіт згідно ставок, узгоджених у відповідному додатку до цього договору, на підставі якого експедитор виставляє остаточний рахунок із зазначенням суми оплати за фактично виконані роботи, що оплачуються замовником протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 6 додатку №1 до договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018 визначено, що замовник здійснює 100% передоплату протягом 3-х банківських днів від дати виставлення експедитором рахунку по факсу. У випадку збільшення офіційного курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату надання послуг (оформлення залізничної накладної на вантаж) експедитор переглядає вартість послуг відповідно до прийнятого сторонами розміру комплексної ставки у доларовому еквіваленті, з виставленням нового рахунку. Кінцевий розрахунок здійснюється протягом 3-х банківських днів від дати підписання акту виконаних робіт.

Таким чином сторони відповідно до умов укладеного між ними договору встановили, що кінцевий розрахунок за виконані експедитором роботи залежить саме від дати підписання акту виконаних робіт.

Як уже було зазначено, акти надання послуг (Т.1, а.с.15, 18, 21, 25) були підписані як представником позивача, так і представником відповідача, які є сторонами договору №09/ТЕП-18 від 03.12.2018, а саме: акт надання послуг №ТЕО0023 підписаний 21.01.2019; №ТЕО0029 - 22.01.2019; №ТЕО0041 - 28.01.2019; №ТЕО0087 - 13.02.2019. Отже, кінцевий розрахунок Приватним підприємством «Білоозір`я» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» мав бути здійснений до 25.01.2019, до 26.01.2019, до 01.02.2019, до 19.02.2019 (з урахуванням вихідних днів) відповідно.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» як експедитором були виставлені Приватному підприємству «Білоозір`я» як замовнику рахунки на оплату (Т.1, а.с.17, 19, 23, 27).

Доводи апелянта стосовно відсутності в матеріалах справи доказів відправлення та отримання ним цих рахунків, як це передбачено умовами договору та додатку до нього, відправки та отримання нового рахунку, у зв`язку із переглядом вартості послуг, відхиляються судовою колегією як безпідставні, адже сторони в силу укладеного між ними договору, поставили обставини виникнення у замовника обов`язку зі здійснення кінцевого розрахунку, у залежність саме від факту підписання акту виконаних робіт, а не отримання рахунку на оплату.

Хоча в договорі та додатку до нього й зазначено, що оплата здійснюється «з дня отримання рахунку» та «від дати виставлення експедитором рахунку по факсу», однак така умова договору не змінює строк виконання кінцевого грошового зобов`язання, який обраховується «від дати підписання акту виконаних робіт», а не рахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє боржника від обов`язку здійснити розрахунок. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18 і від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Щодо доводу апелянта про порушення судом першої інстанції принципу змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, шляхом розгляду справи 07.06.2021 в першому судовому засіданні за відсутності представника відповідача, чим унеможливив доведення його правової позиції стосовно заявленої позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.05.2021 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» та відкрито провадження у справі №916/1218/21; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на « 07» червня 2021 р. о 10:00 год., постановлено, що засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань № 16 (5 поверх), тел. 0(482)307-973; запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 Господарського процесуального кодексу України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 Господарського процесуального кодексу України протягом 10 днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив; викликано учасників справи у підготовче засідання на 07.06.2021р. о 10:00; визначено, що інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua.; постановлено копію ухвали суду направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ»: ; на поштову адресу Приватного підприємства «Білоозір`я»: 68721, Одеська обл., Болградський район, с. Оріхівка, вул. Малінова, 62, електронну адресу: @ukr.net.

Вказана ухвала надіслана на електронні пошти сторін та на поштову адресу відповідача.

Згідно з поштовим відправленням (Т.1, а.с.66) ухвала суду віл 11.05.2021 отримана Приватним підприємством «Білоозір`я» - 19.05.2021, що підтверджується відповідною відміткою органу поштового зв`язку.

Отже відповідач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, яке призначене на 07.06.2021 о 10:00.

З протоколу судового засідання від 07.06.2021, що міститься в матеріалах справи (Т.1, а.с.71), вбачається, що початок звукозапису здійснений о 10:04:24, а відкриття судового засідання відбулось о 10:04:26. У свою чергу клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ГСОО 15264/21 від 07.06.2021) надійшло від відповідача о 10:12 год. (Т.1, а.с.81-82). Відповідно до протоколу створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису підписання вказаного клопотання електронним цифровим підписом було здійснено 07.06.2021 о 10:10:18 (Т.1, а.с.83).

Вищевказане свідчить про те, що клопотання про відкладення розгляду справи (вх..№ГСОО 15264/21 від 07.06.2021) надійшло до суду під час проведення самого судового засідання, призначеного на 07.06.2021 о 10:00, та унеможливило його розгляд судом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ГСОО 15264/21 від 07.06.2021) надійшло після відкриття судового засідання 07.06.2021, то місцевим судом правомірно розглянуто справу без участі відповідача, який про причини своєї неявки своєчасно не повідомив суд.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як було зазначено вище 19.05.2021 відповідачем було отримано ухвалу суду від 11.05.2021, отже в строк до 03.06.2021 він мав право подати відзив на позов, яким не скористався.

За змістом ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд з огляду на положення ч. 1 ст. 86 цього Кодексу оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази та доводи сторін, колегія суддів не вбачає порушення місцевим судом вимог процесуального законодавства, адже судом надано можливість відповідачу висловити свої заперечення щодо заявленого у цій справі позову, шляхом подання відзиву. У свою чергу розгляд справи у першому судовому засіданні не свідчить про порушення судом норм процесуального права, адже відповідач був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 07.06.2021 о 10:00, а його клопотання про відкладення розгляду справи надійшло після початку вказаного судового засідання.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Приватного підприємства «Білоозір`я» залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Білоозір`я» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2021 у справі №916/1218/21 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Діброви Г.І. у відрядженні 13.09.2021, згідно з наказом від 08.09.2021 № 285-к, постанова складена 14.09.2021.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська