ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі

06.09.2021м. ДніпроСправа № 904/6740/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал"

про затвердження мирової угоди

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором поставки № М-1300 від 09.07.2020 у загальному розмірі 166 986 грн. 24 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № М-1300 від 09.07.2020 у загальному розмірі 166 986 грн. 24 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 119 000 грн. 00 коп. - основний борг;

- 12 914 грн. 39 коп. - пеня;

- 4 949 грн. 00 коп. - штраф у розмірі 5%;

- 12 900 грн. 00 коп. - штраф у розмірі 10%;

- 11 272 грн. 85 коп. - інфляційні втрати;

- 4 949 грн. 00 коп. - 5% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № М-1300 від 09.07.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 119 000 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.2.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 19.09.2020 по 16.07.2021 в сумі 12 914 грн. 39 коп. та штраф у розмірі 5% від несплаченої суми у сумі 4 949 грн. 00 коп., а також, на підставі пункту 6.2.2. договору - штраф у розмірі 10% від вартості товару у сумі 12 900 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.2.5. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2020 року по червень 2021 року у сумі 11 272 грн. 85 коп., а також 5% річних за загальний період прострочення з 19.09.2020 по 16.07.2021 у сумі 4 949 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 504 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 02.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача та відповідача надійшла спільна заява (вх. суду № 42144/21 від 30.08.2021), в якій вони просять суд затвердити мирову угоду від 28.08.2021, укладену між сторонами у справі № 904/6740/21. До заяви додано мирову угоду від 28.08.2021, яка засвідчена підписами уповноважених представників сторін та скріплена печатками підприємств.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Частини друга - шоста статті 250 Господарського процесуального кодексу України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (частина 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше; за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки у даній справі ціна позову не перевищувала 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, справа була визнана малозначною та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Частиною 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, суд звертає увагу сторін на положення статей 193, 231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких:

- виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою (частина 1 статті 193 ГПК України);

- ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (частина 2 статті 193 ГПК України);

- у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (частина 3 статті 193 ГПК України);

- у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 3 статті 231 ГПК України).

Враховуючи вказане, а також, обставини того, що подаючи до суду спільну заяву про затвердження мирової угоди, сторони дійшли згоди щодо її розгляду, господарський суд, беручи до уваги наведені вище норми закону та волевиявлення сторін, вважає за необхідне здійснити розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" про затвердження мирової угоди без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спільної заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 09.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № М-1300 (далі - договір, а.с. 33-38), за умовами пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця продукти нафтоперероблення (товар) партіями в асортименті та кількості, згідно видаткових накладних у відповідності до замовлень покупця, покупець зобов`язується своєчасно проводити оплату за товар та приймати його на умовах, в порядку та у строки, передбачені договором.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з пунктом 1.3. договору загальна сума договору складається із вартості всіх партій товару у відповідності до видаткових накладних, що були поставлені за договором за період його дії.

Партією товару вважається його кількість, вказана у видатковій накладній (пункт 1.5. договору).

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 2.2. договору доставка товару здійснюється на умовах Інкотермс 2010 м. Дніпро. Поставка кожної партії товару проводиться в строго обумовлений в заявці строк.

У пункті 2.3. договору сторони погодили, що передача товару постачальником і його приймання покупцем за асортиментом, кількістю і ціною здійснюється на підставі відповідної накладної. Товар відпускається постачальником покупцю лише за наявністю представника покупця належним чином складаної довіреності на одержання товару. Датами поставки товару вважаються дати підписання накладних.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до пункту 2.6. договору товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем - згідно кількості, яка зазначена у накладній, та якості, відповідно до сертифікату (паспорту) якості. Товар, який фактично прийнятий покупцем, вважається поставленим постачальником належним чином, відповідно з вимогами та побажаннями покупця, та поверненню не підлягає.

У пункті 5.1. договору вказано, що ціна товару зазначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу - 7 календарних днів з моменту отримання товару.

Всі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника, вказаний у статті 12 договору.

За умовами пункту 5.4. договору при наявності у покупця заборгованості, незалежно від причин та підстав її виникнення, грошові кошти, які надходять від покупця, зараховуються у черговості, визначеної постачальником: 1 - у погашення сум неустойки, нарахованої внаслідок неналежного виконання покупцем своїх зобов`язань, 2 - суми заборгованості, 3 - суми поточних платежів. При цьому, призначення платежу, вказаного у платіжному документі постачальником до уваги не береться.

Так, позивач у позовній заяві вказує, що на виконання умов договору, протягом вересня 2020 року останнім було поставлено відповідачу товар на загальну суму 141 900 грн. коп., відповідно до видаткових накладних:

- № 153885 від 08.09.2020 на суму 12 900 грн. 00 коп.;

- № 155750 від 11.09.2020 на суму 64 500 грн. 00 коп.;

- № 158194 від 18.09.2020 на суму 64 500 грн. 00 коп.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище вказаних накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення. Накладні підписані представником відповідача та скріплені печаткою підприємства.

Також до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості та якості, а отже товар вважається прийнятим покупцем.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Як вказує позивач, станом на момент звернення із позовом до суду, відповідачем товар оплачено частково, а саме: за видатковою накладною № 153885 від 08.09.2020 на суму 12 900 грн. 00 коп. товар оплачено у повному обсязі; за видатковою накладною № 155750 від 11.09.2020 на суму 64 500 грн. 00 коп. товар оплачено частково на суму 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується залученою до матеріалів справи банківською випискою (а.с. 41), відповідно неоплаченим є товар на суму 119 000 грн. 00 коп. (частково за видатковою накладною № 155750 від 11.09.2020 на суму 54 500 грн. 00 коп. та за видатковою накладною № 158194 від 18.09.2020 на суму 64 500 грн. 00 коп.).

В той же час, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором щодо своєчасного та повного розрахунку за переданий йому товар не виконав, оплату в установлені в договорі строки не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 119 000 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.2.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 19.09.2020 по 16.07.2021 в сумі 12 914 грн. 39 коп. та штраф у розмірі 5% від несплаченої суми у сумі 4 949 грн. 00 коп., а також, на підставі пункту 6.2.2. договору - штраф у розмірі 10% від вартості товару у сумі 12 900 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.2.5. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2020 року по червень 2021 року у сумі 11 272 грн. 85 коп., а також 5% річних за загальний період прострочення з 19.09.2020 по 16.07.2021 у сумі 4 949 грн. 00 коп. Вказане і є причиною звернення позивача до суду.

У подальшому від позивача та відповідача надійшла спільна заява, в якій вони просять суд затвердити мирову угоду від 28.08.2021, укладену між сторонами у справі № 904/6740/21. До заяви додано мирову угоду від 28.08.2021, яка засвідчена підписами уповноважених представників сторін та скріплена печатками підприємств.

Так, частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 28.08.2021 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити у справі.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 28.08.2021 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Мирова угода від 28.08.2021 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" - керівником підприємства - Воболіс М.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.2021 (а.с.47);

- зі сторони відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" мирова угода підписана керівником підприємства - Федоровим Є.О., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.2021 (а.с. 46).

При цьому, судом враховано, що подаючи до суду спільну заяву про затвердження мирової угоди, сторони дійшли згоди щодо її розгляду, та останніми враховані положення частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (на підставі статей 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду від 28.08.2021, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи обставини того, що у тексті поданої до суду мирової угоди сторонами покладено сплату судового збору у повному обсязі на відповідача (2 504 грн. 80 коп. згідно з наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 7208 від 20.07.2021), вказане питання щодо розподілу судових витрат не підлягає розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 192-193, 231-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" про затвердження мирової угоди.

2. Затвердити мирову угоду у справі № 904/6740/21 від 28.08.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міроіл" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал", у наступній редакції:

"МИРОВА УГОДА

м. Бердянськ "28" серпня 2021 року

Ми, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (01042, місто Київ, бул. Марії Приймаченко, 1/27, ідентифікаційний код 39248284), в особі директора Воболіс Михайла Валерійовича, який діє на підставі Статуту (далі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" (49000, м. Дніпро, вул. Воронезька, 17, ідентифікаційний код 41554753) в особі директора Федорова Євгенія Олександровича, що діє на підставі Статуту (далі - відповідач), що є сторонами у справі № 904/6740/21 про стягнення заборгованості, домовились про укладення Мирової угоди на таких умовах:

1. Відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем на момент укладення цієї Мирової угоди згідно договору поставки № М-1300 від 09.07.2020, що є предметом розгляду у Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/6740/21 становить

119 000 грн. 00 коп. (сто дев`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.)

2. Відповідач гарантує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди, заборгованість перед позивачем, яка дорівнює 119 000 грн. 00 коп. (сто дев`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), а також збитки від інфляції у розмірі 11 272 грн. 85 коп. (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві грн. 85 коп.), 5% річних у розмірі 4 949 грн. 00 коп. (чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять грн. 00 коп.) та сума судового збору в розмірі 2 504 грн. 80 коп. (дві тисячі п`ятсот чотири грн. 80 коп.) грн. буде повністю погашена (сплачена) відповідачем у строк до 15 вересня 2021 року, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач вправі погасити заборгованість достроково, перерахувавши залишок суми позивачеві всією сумою одразу.

3. Позивач заявляє, що у разі погашення перед ним заборгованості у сумі 119 000 грн. 00 коп. (сто дев`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), а також збитки від інфляції у розмірі 11 272 грн. 85 коп. (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві грн. 85 коп.), 5% річних у розмірі 4 949 грн. 00 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять гри. 00 коп.) та суми судового збору в розмірі 2 504 грн. 80 коп. (дві тисячі п`ятсот чотири грн. 80 коп.), він відмовляється від стягнення з відповідача штрафів, пені по договору поставки № М-1300 від 09.07.2020, що є предметом позову у справі № 904/6740/21.

4. У разі невиконання або неповного виконання своїх зобов`язань, у визначений пунктом 2 цієї Угоди строк, відповідач вважається таким, що зобов`язаний викопати свої зобов`язання перед позивачем в розмірі основного боргу 119 000 грн. 00 (сто дев`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), пеню у розмірі 12 914 грн. 39 коп. (дванадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень 39 коп.), штраф 10% у розмірі 12 900 грн. 00 (дванадцять тисяч дев`ятсот гри. 00 коп.), штраф 5% у розмірі 5 950 грн. 00 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.), а також збитки від інфляції у розмірі 11 272 грн. 85 коп. (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві грн. 85 коп.), 5% річних у розмірі 4 949 грн. 00 коп. (чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять грн. 00 коп.) та суму судового збору в розмірі 2 504 грн. 80 коп. (дві тисячі п`ятсот чотири грн. 80 коп.).

5. Позивач заявляє, що у випадку належного виконання відповідачем своїх зобов`язань

за цією Мировою угодою, перший не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, відповідно до пункту 1 цієї Угоди, договору поставки № М-1300 від

09.07.2020 та інших вимог, заявлених по справі № 904/6740/21.

6. Відповідач і позивач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. У разі невиконання сторонами умов, даної Мирової угоди, ухвала про її затвердження вважається виконавчим документом.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міроіл" (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, 1/27; ідентифікаційний код 39248284).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" (49000, м. Дніпро, вулиця Воронезька, будинок 17; ідентифікаційний код 41554753).

3. Закрити провадження у справі № 904/6740/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міроіл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметік Універсал" про стягнення заборгованості за договором поставки № М-1300 від 09.07.2020 у загальному розмірі 166 986 грн. 24 коп.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 06.09.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання у строк до 07.09.2024.

Повний текст ухвали підписаний - 06.09.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко