РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 м. КиївСправа № 910/9645/21

За позовом: приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХ СИСТЕМС";

про: стягнення 97.343,76 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне акціонерне товариство "АЙБОКС БАНК" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХ СИСТЕМС" (далі - відповідач) про стягнення 97.343,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання гарантії від 25.06.2018 № 3554-0618/PRG5.1v, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 97.343,76 грн., з яких: 65.773,00 грн. - основна заборгованість, 3.306,31 грн. - пеня, 26.004,48 грн. - 35 % річних та 2.259,97 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9645/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як гарантом, та товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ ЛТД" (правонаступником якого є відповідач), як принципалом, укладено договір про надання гарантії від 25.06.2018 № 3554-0618/PRG5.1v (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач в порядку та на умовах, які визначені Договором, надає МІНІСТЕРСТВУ ОБОРОНИ УКРАЇНИ (бенефіціар) гарантію, згідно умов якої гарантує перед беніфіціаром виконання відповідачем його зобов`язань щодо виконання умов Договору, що буде укладено з бенефіціаром. Гарантія видається на суму 63.852,00 грн. (п. 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 3.2 Договору, зокрема, визначено, що у випадку виконання позивачем зобов`язань відповідача, які забезпечені гарантією, відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 35 % річних від суми коштів, яка фактично була сплачена позивачем бенефіціару за наданою гарантією. Проценти нараховуються щомісяця за період з першого по останнє число поточного місяця, виходячи із фактичної кількості днів у місяці і 365/366 днів у році. Нарахування процентів за місяць, в якому грошові кошти були фактично сплачені позивачем бенефіціару, починається з дня здійснення позивачем такої проплати за гарантією (включно).

Розділом 4 Договору сторони визначили права та обов`язки, а саме, зокрема:

- у разі виконання позивачем зобов`язань відповідача, які забезпечені гарантією, він згідно чинного законодавства України набуває прав зворотної вимоги (регресу) до відповідача в межах суми, фактично сплаченої ним за гарантією (п. 4.1 Договору);

- відповідач зобов`язаний погасити свої грошові зобов`язання перед позивачем, які виникли внаслідок виконання позивачем його зобов`язань перед бенефіціаром, які забезпечені гарантією, протягом двох робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги від позивача (п. 4.2 Договору).

Розділом 6 Договору сторонами передбачена відповідальність сторін, а саме, зокрема:

- відповідальність відповідача за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором наступає незалежно від наявності його вини (п. 6.2 Договору);

- в разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим Договором сторона сплачує пеню, розмір якої розраховується виходячи з ставки 0,1 % від суми гарантії за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ (п. 6.3 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.12.2019 у справі № 910/6235/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020, відповідно до якого встановлено гарантійний випадок за гарантією та стягнуто з позивача на користь беніфіціара відповідача суму Гарантії в розмірі 63.852,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1.921,00 грн.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Так позивачем здійснено виплату на користь бенефіціара присудженої до стягнення суми гарантії, а також суми судового збору в загальному розмірі 65.773,00 грн. (63.852,00 грн. - сума гарантії + 1.921,00 грн. - сума судового збору), що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2020 № 2743436, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Положеннями частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Позивачем направлена на адресу відповідача вимога від 16.01.2021 № 94/12-01 про сплату суми гарантії, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми гарантії є обґрунтованою.

При цьому, позивачем у складі заявленої до стягнення суми основного боргу, також включена сума судового збору в розмірі 1.921,00 грн. присуджена до стягнення з позивача рішенням від 16.12.2019 у справі № 910/6235/19.

Приймаючи до уваги приписи частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України та положення пунктів 4.1, 4.2 Договору, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню частково в сумі 63.852,00 грн., яка складається виключно із суми гарантії.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений пунктом 4.2 Договору, заявлена позивачем позова вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 3.306,31 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю, за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Приймаючи до уваги положення пункту 3.2 Договору, позовна вимога про стягнення з відповідача 35 % річних є обґрунтованою.

Проте, суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 35 % річних, визнав його арифметично невірним виходячи із невірно зазначеної суми основного боргу, на яку має бути здійснене нарахування 35 % річних.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 35 % річних підлягає задоволенню в сумі 25.287,14 грн., за розрахунком позивача враховуючи вірну суму основного боргу, а саме: 63.852,00 грн. Х 35 % / 365 Х 413.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, визнав його арифметично невірним.

Враховуючи те, що за розрахунком суду в заявлений позивачем період сума нарахування інфляційних втрат є більшою ніж заявлена позивачем до стягнення - позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в заявленій сумі - 2.259,97 грн., в період з 02.2021 по 05.2021.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХ СИСТЕМС" (Україна, 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код: 16282325) на користь приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК" (03150, м.Київ, Голосіївський район, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 9 А, ідентифікаційний код: 21570492) основну заборгованість в сумі 63.852 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп., пеню в сумі 3.306 (три тисячі триста шість) грн. 31 коп., 35 % річних в сумі 25.287 (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 14 коп., інфляційні втрати в сумі 2.259 (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац