10.06.2021Справа № 906/1345/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали
заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Закритого акціонерного товариства "Спіка"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 906/1345/19
про визнання протиправним та скасування дій (рішень) державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно
Представники учасників справи:
від позивача: Війтєєва Я.С;
від відповідача 1: не з`явилися.
від відповідача 2: не з`явилися.
від відповідача 3: не з`явилися.
від третьої особи (заявника): Данильчук М.Я. - директор.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" 19.12.2019 року звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області згідно якого просить:
- визнати протиправними, скасувати дії (рішення) державного реєстратора Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "Лабрадорит" на нерухоме майно: будівлю пилорами площею 117,5 кв. м., розташованого за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Потіївка, вул. Радгоспна, 8, внесеного державним реєстратором Реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції на підставі свідоцтва, серія та номер: 485, виданий 15.04.2005, видавник: Бойко В.М., приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 8672792 від 05.12.2013 р. 09:22:08; та будівлю модульного типу площею 2 394,2 кв. м. за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8, внесеного державним реєстратором Реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції на підставі свідоцтва, серія та номер: 485, виданий 15.04.2005, видавник: Бойко В.М., приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 8700325 від 05.12.2013 р. 15:31:07 та зобов`язати Радомишльську районну державну адміністрацію Житомирської області поновити запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Лабрадорит" на нерухоме майно будівлю пилорами площею 117,5 кв. м., індексний номер: 8672792 від 05.12.2013 р. 09:22:08 та будівлю модульного типу площею 2 394,2 кв. м. індексний номер: 8700325 від 05.12.2013 р. 15:31:07, розташованого за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8;
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію за ЗАТ "Спіка" 21.08.2015 р. права власності на нерухоме майно: будівлю модульного типу площею 2 394,2 кв. м. за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8, внесеного на підставі рішення суду, серія та номер 4/5007/37/12,виданий 14.04.2014, видавник: Господарський суд Житомирської області, індексний номер: 25139462 від 08.10.2015 12:29:44;
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію за ЗАТ "Спіка" 12.10.2015 р. права власності на нерухоме майно: будівлю (будівлю пилорами) площею 117,5 кв. м., розташованого за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8, внесеного на підставі рішення суду, серія та номер 4/5007/37/12, виданий 14.04.2014, видавник: Господарський суд Житомирської області, індексний номер: 25749322 від 31.10.2015 15:53:04;
- визнати протиправними дії (рішення) державного реєстратора Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за ЗАТ "Спіка" права власності на нерухоме майно: будівлю модульного типу площею 2394,2 кв. м. індексний номер: 25139462 від 08.10.2015 12:29:44 та будівлю (будівлю пилорами) площею 117,5 кв. м., індексний номер: 25749322 від 31.10.2015 15:53:04, скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ЗАТ "Спіка" та зобов`язати Радомишльську районну державну адміністрацію Житомирської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ЗАТ "Спіка" на нерухоме майно будівлю пилорами площею 117,5 кв. м. індексний номер: 25139462 від 08.10.2015 12:29:44 та будівлю модульного типу площею 2 394,2 кв.м. індексний номер: 25749322 від 31.10.2015 15:53:04.
Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів за вх. № 02-44/2024/19.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року справу №906/1345/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" про витребування доказів за вх.№02-44/2024/19 від 19.12.2019 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі ч. 5 ст. 30 ГПК України.
Постановою Північно - Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 року у справі № 906/1345/19 ухвалу Господарського суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року у справі №906/1345/19 залишено без змін.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020 року справу № 903/36/20 передано на розгляд судді Селівону А.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року за результатами розгляду клопотання позивача б/н від 02.04.2020 року щодо усунення недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/1345/19, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2020 року.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 року та 24.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 24.06.2020 року та 16.07.2020 року відповідно.

В підготовчому судовому засіданні 16.07.2020 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 23.07.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 906/1345/19 на 30 днів з ініціативи суду, відкладено розгляд справи на 03.09.2020 року, задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Радомишльську районну державну адміністрацію та частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, подане одночасно з позовною заявою.

Окрім цього 25.08.2020 року від позивача надійшла заява б/н від 21.08.2020 року про забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна: будівлі пилорами літ. "А" площею 117,5 кв. м та будівлі модульного типу літ "Б" площею 2 394,2 кв. м, розташованих за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8 та заборони проведення державної реєстрації щодо цього майна за іншими особами до моменту вступу у законну силу судового рішення у справі № 906/1345/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача б/н від 21.08.2020 року про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 року відкладено підготовче засідання у справі на 23.09.2020 року, повторно встановлено відповідачу - Радомишльській районній державній адміністрації строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 року закрито підготовче провадження по справі 906/1345/19 та призначено розгляд справи по суті на 28.10.2020 року.

Проте, судове засідання призначене на 28.10.2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному та направлення матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

11.01.2021 року матеріали справи № 906/1345/19 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 року розгляд справи призначено на 03.03.2021 року.

В судовому засіданні 03.03.3021 року судом протокольно оголошено перерву на 17.03.2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 року у справі № 906/1345/19 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" відмовлено.

Через відділ діловодства суду 19.03.2021 року від третьої особи надійшла заява № 18/3-Лабр-1 від 18.03.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі згідно ст.ст 221, 244 ГПК України, в якій ЗАТ "Спіка" просить суд стягнути з позивача 54660,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом даної справи, з долученими доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачам та позивачу.

Від позивача 06.04.2021 року через канцелярію суду надійшли заперечення б/н від 02.04.2021 року на заяву третьої особи про ухвалення додаткового рішення, в яких позивач просить суд відмовити в задоволенні заяви ЗАТ «Спіка» про ухвалення додаткового рішення у справі № 906/1345/19, посилаючись на те, що такі витрати згідно вимог ГПК України не підлягають стягненню на користь третьої особи, сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та неспівмірна, а платіжний документ про оплату третьою особою послуг адвоката є неналежним доказом таких витрат. Заперечення разом з доказами надсилання копій на адреси сторін судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 року у справі № 906/1345/19 заяву Закритого акціонерного товариства «Спіка» про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду, призначено судове засідання по розгляду заяви на 10.06.2021 року.

В свою чергу разом із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 906/1345/19 третьою особою через канцелярію суду 19.03.2021 року подано відзив № 18/3-Лабр-2 від 18.03.2021 року на заперечення ТОВ «Лабрадорит» на клопотання ЗАТ «Спіка» про стягнення оплати послуг правової допомоги адвоката від 16.03.2021 року, в якому третя особа не погоджується з доводами позивача та зазначає, що до даних правовідносин застосовуються приписи ч. 13 ст. 129 ГПК України, оскільки ЗАТ «Спіка» у справі виступало як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, на користь яких ухвалено рішення суду, а також зважаючи на залишення в силі апеляційною інстанцією ухвали суду від 23.09.2020 року про зловживання ТОВ «Лабрадорит» процесуальними правами. Окрім цього заявник наголошує, що адвокат може видати клієнту складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта, та розмір гонорару адвоката визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін та третьої особи на час проведення судового засідання з розгляду заяви ЗАТ «Спіка» про ухвалення додаткового рішення до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

В судове засідання з розгляду заяви 10.06.2021 року з`явились уповноважені представники позивача та третьої особи (заявника), уповноважені представники відповідачів 1, 2, 3 - не з`явилися.

Про дату, час і місце судового засідання 10.06.2021 року з розгляду заяви третьої особи про ухвалення додаткового рішення у справі відповідачі 1 та 2 повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 192, 206.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача 3 про розгляд заяви третьої особи про ухвалення додаткового рішення судом та про його право подати заперечення на вказану заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 12.05.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача 3, а саме: 12201, Житомирська область, Радомишльський район, м. Радомишль, Соборний майдан, 12, та яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на час проведення судового засідання 10.06.2021 року докази вручення ухвали суду від 12.05.2021 року відповідачу 3 до суду не повернуті.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно інформації офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 222, вказане відправлення не вручене адреса під час доставки.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача 3 в матеріалах справи відсутні та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Окрім того згідно п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про відкладення підготовчого засідання (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач 3 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі № 9906/1345/19 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача 3 та повідомлення його про розгляд заяви третьої особи про ухвалення додаткового рішення судом.

Будь - яких заяв та клопотань від відповідача 3 на час проведення судового засідання 26.05.2021 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідачі 1, 2, 3 не скористалися наданими їм процесуальними правами, зокрема, представники відповідачів 1, 2, 3 не прибули в судове засідання з розгляду заяви по суті 10.06.2021 року, за відсутності клопотань про відкладення судового засідання, суд згідно приписів ч. 4 ст. 244 ГПК України здійснював розгляд заяви ЗАТ «Спіка» про ухвалення додаткового рішення у справі виключно за наявними матеріалами за відсутності зазначених учасників справи.

В судовому засіданні 10.06.2021 року представник третьої особи підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2021 року проти задоволення заяви третьої особи заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та третьої особи, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.

Тобто згідно чинних норм ГПК України третя особа як учасник справи на рівні зі сторонами (позивачем та відповідачем) має право на відшкодування понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 13 ст. 129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, третьою особою в поданих 15.06.2020 року під час розгляду справи поясненнях № 15/6-Лаб від 15.06.2020 року на позов ТОВ «Лабрадорит» наведено попередній розрахунок судових витрат в розмірі 60000,00 грн.

В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, позивач у поданих 16.03.2021 року запереченнях б/н від 16.03.2021 року на клопотання ЗАТ «Спіка» про стягнення оплати послуг правової допомоги адвоката заперечує щодо розміру заявлених третьою особою до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним з обсягом виконаних робіт, не доведений належними та допустимими доказами, а також чинним ГПК України не передбачене відшкодування судових витрат на користь третьої особи, додатково зазначаючи про неможливість прийняття наданої ЗАТ «Спіка» копії квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 22.02.2021 року в якості належного та допустимого доказу понесених третьою особою витрат, оскільки квитанція виписана від імені ФОП Кравчука В.І., а не адвоката. З урахуванням викладеного позивач просить суд відмовити в задоволенні заяви третьої особи про ухвалення додаткового рішення.

При цьому в поданих 06.04.2021 року запереченнях б/н від 02.04.2021 року на заяву про ухвалення додаткового рішення та відповіді б/н від 07.06.2021 року на відзив на заперечення позивач наголошує на завищенні вартості адвокатських послуг в розмірі 54660,00 грн., які надані третій особі, та відсутності доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.ст. 16, 126 ГПК України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 13 вказаного Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду заяви третьої особи про стягнення з позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги в порядку ч. 13 ст. 129, ст. 244 ГПК України судом встановлено, що третьою особою долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Угоди про надання правової допомоги № 25/5 від 25.05.2020 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Спіка» (клієнт за договором, третя особа у справі) та адвокатом Кравчуком В.І. (виконавець за договором) (далі - Договір); копії додаткових угоди до вказаного Договору, а саме: № 1 від 23.07.2020 року, № 2 від 23.07.2020 року, № 3 від 22.02.2021 року; копію Акту виконаних робіт від 22.02.2021 року до Договору; копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 від 22.02.2021 року на суму 54 660,00 грн.; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Кравчука В.І. № 51 від 15.09.2020 року та відповідного ордеру серії ЖТ № 068057 від 25.05.2020 року.

За твердженням третьої особи, загальна сума нарахованих товариством до стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 906/1345/19, склала 54660,00 грн.

За приписами п. 9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

В статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За умовами Угоди про надання правової допомоги № 25/5-2020 від 25.05.2020 року, Закритим акціонерним товариством «Спіка» (клієнт за договором, третя особа у справі) та адвокатом Кравчуком В.І. (виконавець за договором), ЗАТ «Спіка» доручає, а адвокат Кравчук В.І. погоджується представляти його інтереси у відповідних судах по справі № 906/1345/19 за позовом ТОВ» Лабрадорит» до Міністерства юстиції України і Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ЗАТ «Спіка» про визнання протиправним та скасування дій (рішень) державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 23.07.2020 року до Договору сторони узгодили, що оплата послуг адвоката здійснюється замовником виходячи з наступних критеріїв:

- Аналіз та складання процесуальних документів. Опрацювання законодавчої бази, що регулюються спірні відносини. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи. - за ціною 1000,00 грн. за 300 слів машинописного тексту процесуального документу (відзив, заява, клопотання, доповнення до відзиву, запит адвоката);

- Представництво інтересів у судових засіданнях (транспортні витрати і службові відрядження) - за ціною 1000,00 грн. за кожне судове засідання,участь у якому прийнято особисто.

У відповідності до п. 3.2 вказаного Договору обсяги послуг, зроблених за даною угодою, відображаються в актах зроблених послуг, які оформлюються відповідно до описаної нижче процедури: Акт виконаних робіт надається на підписання замовникові після остаточного вступу рішення суду в законну силу відповідно до предмету спору на момент прийняття рішення по справі.

Згідно із п. 4.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.07.2020 року до Договору) оплата послуг адвоката в період дії карантину здійснюється готівковими коштами шляхом складання касових ордерів відповідно до вимог п.п. 10 п.3 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 року № 148 в наступному порядку: факт оплати та отримання коштів підтверджується прибутковим касовим ордером, який складається адвокатом Кравчуком В.І.

Умовами Додаткової угоди № 3 від 22.02.2021 року до Договору сторони також узгодили, що розмір винагороди за послуги адвоката, яка визначена Актом виконаних робіт від 22.02.2021 року за Договором становить 54660,00 грн. та здійснюється замовником в день підписання Акту відповідно до умов п. 4.2 Договору.

Як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених витрат третьою особою надано копії підписаного обома сторонами Угоди про надання правової допомоги № 25/5-2020 від 25.05.2020 року без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг Акту виконаних робіт від 22.02.2021 року за Договором, згідно якого сторони погодили, що відповідно до умов Договору, виконавець виконав обсяг робіт, передбачених Договором про надання правової допомоги №25/5-2020, та представив інтереси замовника в обсязі, наведеному нижче:

1. Складання процесуальних документів:

- Заява про закриття провадження у справі №15/6-Лаб-3 від 15.06.2020 року - 1782 слова;

- Пояснення на позов ТОВ «Лабрадорит» від 19.12.2019 року про визнання протиправним та скасування дій (рішень) державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно №15/6-Лаб від 15.06.2020 року - 9885 слів;

- Доповнення до пояснення №15/6-Лаб від 15.06.2020 року на позов ТОВ «Лабрадорит» від 19 грудня 2019 року про визнання протиправним та скасування дій (рішень) державного реєстратора щодо реєстрації прав на нерухоме майно №15/9 від 15.09.2020р. - 3317 слів;

- Заява ЗАТ «Спіка» №1/9-Лаб від 01.09.2020р. - 1114 слів.

Ціна послуг становить 53660,00 грн. ((1782 грн. + 9885 грн.+ 3317 грн.+ 1114 грн.): 300 х 1000).

2. Представлення інтересів клієнта у судовому засіданні 24 червня 2020 року - 1000,00 грн.

3. Плата за складання заяви про застосування строку позовної давності №15/6-Лаб-2 від 15.06.2020 року, заперечення на відповідь ТОВ «Лабрадорит» №22/7-2 від 22.07.2020 року, заява №23/9-Лаб від 23.09.2020 року, заперечення про залучення співвідповідача №22/7-Лаб-3 від 22.07.2020 року, заперечення про зупинення провадження №13/7-Лаб-2 від 13.07.2020 року, заперечення про витребування доказів №13/7-Лаб-1 від 13.07.2020 року, доповнення до заперечення про витребування доказів №22/7-Лаб-1 від 22.07.2020 року, заперечення проти відкриття касаційного провадження №26/1-Лабр від 26.01.2021 року - не справляється.

Всього згідно вказаного Акту виконаних робіт від 22.02.2021 року сума до сплати становить 54 660,00 грн.

Даний Акт є підставою для фінансових розрахунків на умовах, визначених угодою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Поряд із цим, згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони (учасник справи), яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Отже, виходячи з наданих третьою особою доказів на підтвердження понесених витрат під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правничої допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

За результатами здійсненого судом аналізу наданого відповідачем розрахунку витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу виконано з урахуванням кількості слів машинописного тексту, який міститься в складеному адвокатом документів по справі, з розрахунку 1000,00 грн. за 300 слів.

Поряд із цим суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Тобто з огляду на специфіку професійної діяльності адвоката та змісту послуг, що ним надаються, вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги не може оцінюватись виходячи з кількості слів машинописного тексту, позаяк визначальним є зміст професійної правничої допомоги та її вплив на результати захисту прав та інтересів клієнта в судовій інстанції.

Окрім цього вартість надання професійної правничої допомоги, в тому числі складання процесуальних документів у справі, визначається з розрахунку за годину роботи адвоката або у фіксованій сумі гонорару.

В той же час згідно розрахунку таких витрат вартість складання адвокатом процесуальних документів зазначена третьою особою в сумі 53 660,00 грн., що, на переконання суду, є значно завищеною сумою, зважаючи на наявність інших, пов`язаних з предметом спору у даній справі, судових процесів, тривалий розгляд судом даної справи, незмінність правових позицій сторін та подання документів, зміст яких частково дублюється.

Також з матеріалів справи вбачається, що адвокат Кравчук В.І. здійснював представництво інтересів ЗАТ «Спіка» у підготовчому засіданні 24.06.2020 року, яке тривало 25 хвилин, вартість таких послуг заявником зазначена в сумі 1000,00 грн.

В контексті понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Окремо суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 Податкового Кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення "Про форму та зміст розрахункових документів" затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, та «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає підстави для висновку про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, враховуючи правову позицію, викладеної в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі № 727/4597/19, суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Окрім цього виписка представником Кравчуком В.І. квитанції про прийняття коштів від ЗАТ «Спіка» як Фізичною особою - підприємцем не впливає на сам факт здійснення третьою особою оплати саме за надання послуг з професійної правничої допомоги у справі № 906/1345/19 згідно Договору.

Також суд зазначає, що статтею 126 ГПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Таким чином, витрати третьої особи на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, які мають оцінюватись з точки зору їх розумності, співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони, а отже в контексті вищенаведеного та з урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом Кравчуком В.І. послуг з представництва інтересів ЗАТ «Спіка» у справі, суд приходить до висновку, що зменшення розміру витрат Закритого акціонерного товариства «Спіка» на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми до 17000,00 грн. відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Аналогічну позицію виклав у своїй Постанові Верховний Суд від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині додаткового рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені третьою особою на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з позивача саме в розмірі 54660,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником третьої особи докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом ЗАТ «Спіка» документів, а також їх значення для спору, та враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог за позовом, в якому ЗАТ «Спіка» приймало участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та підтримувало заперечення проти позовних вимог, згідно ч. 13 ст. 129 ГПК України суд приходить до висновку, що заява третьої особи ЗАТ «Спіка» про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову (правничу) допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 17000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Закритого акціонерного товариства "Спіка" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" (вул. Зарічна, 6, с.Кам`яний Брід, Коростишівський район, Житомирська область,12511, ) на користь Закритого акціонерного товариства "Спіка" (03058, м.Київ, ПРОВУЛОК ЧУГУЇВСЬКИЙ, будинок 19-А, ) 17 000,00 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні заяви третьої особи відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 10 вересня 2021 року.

Суддя А.М.Селівон