ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 справа № 914/1358/21

м. Львів

За позовом: Дочірнього підприємства «Фесто», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс», смт. Шкло, Яворівського району, Львівської області

про стягнення 654771, 92 грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Демчук А.П.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Дочірнє підприємство «Фесто» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» про стягнення заборгованості в розмірі 654771, 92 грн, з яких: 620262,77 грн сума основного боргу, 17232,77 грн пеня, 3880,11 грн 3% річних від суми боргу, 13396,27 грн індекс інфляції.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 21.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.06.2021.

Ухвалою суду від 14.08.2021 підготовче засідання відкладено на 12.07.2021.

09.07.2021 в системі документообігу суду за вх. №16006/21 зареєстровано заяву позивача.

Ухвалою суду від 12.07.2021 закрито підготовче провадження у справі №914/1358/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.08.2021.

Ухвалою суду від 09.08.2021 судове засідання відкладено на 26.08.2021.

20.08.2021 в системі документообігу суду за вх. №19411/21 зареєстровано заяву позивача, в якій зазначено, що позивача належним чином повідомлено про розгляд справи по суті, також позивач просив провести судове засідання за відсутності представника позивача та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання 26.08.2021 сторони явки повноважних представників не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином.

Згідно відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта» (трек номер відправлення 107), копія ухвали суду від 09.08.2021, надіслана на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 81051, Львівська обл., Яворівський р-н, селище міського типу Шкло, вул. Червоної Калини, будинок 6, відправлення вручено 18.08.2021.

Згідно п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача.

У позовній заяві стверджується, що між ДП «Фесто» та ТОВ «Стейнлес Стілл Технолоджіс» укладено договір поставки №АП3/29742-11 від 20.11.2020 року. На виконання умов договору позивачем поставлено товар на суму 676165,34 грн. Відповідачем поставлений товар в повному обсязі не оплачено, що й зумовило звернення до суду з позовною заявою про стягнення 620262,77 грн основного боргу, 17232,77 грн пені, 13396,27 грн індексу інфляції та 3880,11 грн 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.11.2020 року між Дочірнім підприємством «Фесто» (позивач по справі; постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» (відповідач по справі; покупець за договором) укладено договір поставки №АПЗ/29742-11, за яким постачальник зобов`язується на протязі дії Договору поставляти у власність покупця товар окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в комерційних пропозиціях або рахунках, а покупець зобов`язаний приймати товар і оплачувати його вартість на встановлених Договором умовах (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний обсяг товару, що поставляється за цим Договором, визначається на протязі строку дії Договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма поставленими відповідно до умов Договору окремими партіями товару.

Згідно з п. 4.1. Договору ціни на кожну окрему партію товару визначаються сторонами в Додатках до цього Договору комерційних пропозиціях та/або рахунках, видаткових накладних, що є додатками і невід`ємними частинами Договору.

Розділом 5 Договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату 100% вартості товару на умовах 10 календарних днів з моменту фактичної поставки товару за правилами, встановленими пунктами 4.1 та 4.2 цього Договору. Датою поставки партії товару за цим Договором вважається дата передачі цієї партії товару експедитору, що вказана в товарно-транспортній накладній, або дата виписки видаткової накладної. Всі платежі, що надійшли від покупця на рахунок постачальника в якості сплати отриманого на підставі цього Договору товару, незалежно від вказаного їх призначення в платіжному дорученні, приймаються в рахунок сплати боргів покупця , які хронологічно виникли раніше.

Підставою для відпуску окремої партії товару є видаткова накладна, у якій зазначаються: кількість, асортимент (номенклатура), ціна товару, дата відпуску товару (п.6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.7. Договору належним підтвердженням факту фактичного одержання товару покупцем є:

- при отримання товару безпосередньо від постачальника: підписання видаткової накладної представником покупця з відбитком печатки покупця або уповноваженим на отримання ТМЦ відповідною довіреністю від покупця, з наданням оригіналу цієї довіреності;

- при доставці товару покупцю транспортно-експедиційною компанією: документи експедитора (перевізника) про вручення товару покупцю, у тому числі трекінг відстеження відправлення згідно офіційного сайту транспортно-експедиційної компанії.

Позивач вказує, що у січні лютому 2021 року ДП «Фесто» поставлено відповідачу товар, що вбачається з погоджених сторонами пропозицій - рахунків та видаткових накладних. Зокрема до матеріалів справи долучено копії таких документів:

- рахунок № від 19.11.2020 на суму 75902,47 грн;

- видаткова накладна № від 20.01.2021 на суму 75902,47 грн;

- рахунок № від 11.12.2020 на суму 120366,06 грн;

- видаткова накладна № від 04.01.2021 на суму 48253,94 грн;

- видаткова накладна № від 18.01.2021 на суму 64055,72 грн;

- рахунок № від 14.12.2020 на суму 487953,22 грн;

- видаткова накладна № від 20.01.2021 на суму 123483.02 грн;

- видаткова накладна № від 16.02.2021 на суму 109328,83 грн;

- видаткова накладна № від 25.02.2021 на суму 255141,36 грн.

На підтвердження факту одержання товару покупцем, до матеріалів справи долучено копії експрес-накладних ТОВ «Нова-пошта» та відстеження відправлення з офіційного сайту.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач направив відповідачу вимогу від 23.03.2021 року про виконання грошового зобов`язання щодо оплати заборгованості в розмірі 658783,96 грн та 920,49 грн 3% річних (докази направлення та отримання вказаної вимоги відповідачем містяться в матеріалах справи), проте вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У п.п. 10.1.-10.2. Договору сторони погодили, що за порушення умов Договору сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену діючим законодавством України. У випадку затримки оплати товару покупець за вимогою постачальника сплачує йому суму заборгованості з урахуванням:

а) встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу;

б) 10 % річних від суми простроченого платежу;

в) пені, що обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу;

г) збитків, нанесених постачальнику, визначених з урахуванням зростання офіційного курсу НБУ євро/гривня під час прострочення платежу більше ніж на 10%.

За твердженнями позивача, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, поставлений позивачем товар оплатив частково, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 620262,77 грн.

Зазначене зумовило звернення ДП «Фесто» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» про стягнення 620262,77 грн основного боргу, 17232,77 грн пені, 13396,27 грн індексу інфляції та 3880,11 грн 3% річних.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами 20.11.2020 договір №АПЗ/29742-11 є договором поставки.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1 ст. 693 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов договору позивачем у січні лютому 2021 року поставлено відповідачу товар, що вбачається з рахунків та видаткових накладних: рахунок № від 19.11.2020 на суму 75902,47 грн; видаткова накладна № від 20.01.2021 на суму 75902,47 грн; рахунок № від 11.12.2020 на суму 120366,06 грн; видаткова накладна № від 04.01.2021 на суму 48253,94 грн; видаткова накладна № від 18.01.2021 на суму 64055,72 грн; рахунок № від 14.12.2020 на суму 487953,22 грн; видаткова накладна № від 20.01.2021 на суму 123483.02 грн; видаткова накладна № від 16.02.2021 на суму 109328,83 грн; видаткова накладна № від 25.02.2021 на суму 255141,36 грн. Доставка товару відповідачу здійснювалась ТОВ «Нова-пошта». Вказані видаткові накладні підписані представником позивача та скріплено його печаткою.

Суд враховує, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суд при розгляді справи має дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18).

Суд звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (такий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).

Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства.

Відповідно до п. 6.7. Договору належним підтвердженням факту фактичного одержання товару покупцем є:

- при отриманні товару безпосередньо від постачальника: підписання видаткової накладної представником покупця з відбитком печатки покупця або уповноваженим на отримання ТМЦ відповідною довіреністю від покупця, з наданням оригіналу цієї довіреності;

- при доставці товару покупцю транспортно-експедиційною компанією: документи експедитора (перевізника) про вручення товару покупцю, у тому числі трекінг відстеження відправлення згідно офіційного сайту транспортно-експедиційної компанії.

Відтак, позивачем до матеріалів справи долучено копії експрес-накладних ТОВ «Нова-пошта» та відстеження відправлення з офіційного сайту, згідно з яких відправлення №8038 від 21.01.2021 отримано 22.01.2021 року, №6642 від 11.01.2021 отримано 12.01.2021 року, №6716 від 20.01.2021 отримано 22.01.2021 року, №8038 від 21.01.2021 отримано 22.01.2021, №5912 від 17.02.2021 отримано 19.02.2021 року, №3786 від 25.02.2021 отримано 01.03.2021.

Положеннями розділу 5 сторони погодили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату 100% вартості товару на умовах 10 календарних днів з моменту фактичної поставки товару за правилами, встановленими пунктами 4.1 та 4.2 цього Договору.

Датою поставки партії товару за цим Договором вважається дата передачі цієї партії товару експедитору, що вказана в товарно-транспортній накладній, або дата виписки видаткової накладної (п. 5.2. Договору).

Всі платежі, що надійшли від покупця на рахунок постачальника в якості сплати отриманого на підставі цього Договору товару, незалежно від вказаного їх призначення в платіжному дорученні, приймаються в рахунок сплати боргів покупця, які хронологічно виникли раніше.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Беручи до уваги встановлені сторонами у Договорі строки та порядок оплати за поставлений товар, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання зі сплати за поставлений товар.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором. Відтак, позовна вимога про стягнення 620262,77 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п.п. 10.1.-10.2. Договору сторони погодили, що за порушення умов Договору сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену діючим законодавством України. У випадку затримки оплати товару покупець за вимогою постачальника сплачує йому суму заборгованості з урахуванням:

а) встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу;

б) 10 % річних від суми простроченого платежу;

в) пені, що обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу;

г) збитків, нанесених постачальнику, визначених з урахуванням зростання офіційного курсу НБУ євро/гривня під час прострочення платежу більше ніж на 10%.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань із оплати вартості поставленого товару, позивачем, відповідно до п.10.2. Договору, нараховано відповідачу та заявлено до стягнення пеню у розмірі 17232,77 грн.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені, суд, провівши відповідний перерахунок з врахуванням настання моменту прострочення боржника із оплати наданих послуг та встановлених законом обмежень, дійшов висновку, що вимога ДП «Фесто» про стягнення з відповідача пені у розмірі 17232,77 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 13396,27 грн індексу інфляції та 3880,11 грн 3% річних.

Провівши перерахунок за визначений позивачем період, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача належить 3880,11 грн 3% річних.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 13396,27 грн суд дійшов висновку, що така вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки фактичний розмір інфляційних втрат за відповідні періоди перевищують суму, заявлену позивачем до стягнення.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України,обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

Враховуючи те, що позивачем доведено факт поставки товару відповідачу, подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП «Фесто» про стягнення заборгованості в розмірі 654771, 92 грн, з яких: 620262,77 грн сума основного боргу, 17232,77 грн пеня, 3880,11 грн 3% річних від суми боргу, 13396,27 грн індекс інфляції обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір в розмірі 9821,58 грн. покладається на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейнлес Стілл Технолоджіс» (81051, Львівська обл., Яворівський р-н, селище міського типу Шкло, вул. Червоної Калини, будинок 6; ідентифікаційний код 39139550) на користь Дочірнього підприємства «Фесто» (04070, місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 11; ідентифікаційний код 13683489) 620262,77 грн основного боргу, 17232,77 грн пені, 3880,11 грн 3% річних від суми боргу, 13396,27 грн індексу інфляції та 9821,58 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.21р.

Суддя О.І. Щигельська