ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Черкаси справа № 925/802/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"

до ОСОБА_1

про стягнення 13 816,15 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" (вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, м. Сміла, Черкаська область, 20701, ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення 12 085,26 грн заборгованості за теплову енергію, 341,53 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, 429,03 грн три відсотки річних, 960,32 грн інфляційних нарахувань та 2270,00 грн судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором на постачання теплової енергії від 01.02.2018 № ПТ-095 щодо оплати поставленої йому позивачем теплової енергії.

Ухвалою від 23.06.2021 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованими листами.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23 червня 2021 року відповідач отримав 29 червня 2021 року, що підтверджується даними з сайту Укрпошти, які наявні в матеріалах справи.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

03 серпня 2021 року від позивача в порядку п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач у зв`язку з тим, що відповідач 27.07.2021 добровільно сплатив заборгованість в розмірі 3500,00 грн, яка виникла за договором поставки теплової енергії від 01.02.2018 № ПТ-095, просить стягнути з відповідача суму боргу яка залишилась не сплаченою: 8585,26 грн - основного боргу, 341,53 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, 429,03 грн три відсотки річних, 960,32 грн інфляційних нарахувань та 2 270,00 грн судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд дійшов висновку, що заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 ГПК України та приймається судом до розгляду, у зв`язку із чим нова ціна позову становить 10316,15 грн.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 №70 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності.

01 лютого 2018 між позивачем - комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго", як постачальником, та відповідачем - фізичною особою - підприємцем Савельєвим Володимиром Олексійовичем, як споживачем, укладено договір поставки теплової енергії № ПТ- 095 (далі - Договір), за умовами якого постачальник в порядку та на умовах, встановлених цим Договором, приймає на себе зобов`язання поставити (передати у власність) споживачу теплову енергію шляхом подачі теплоносія до опалювальної системи об`єкта теплопостачання, а споживач приймає на себе зобов`язання у порядку та строки, встановлені цим Договором оплатити поставлену постачальником теплову енергію (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору ціна складається із загальної вартості теплової енергії, поставленої постачальником споживачу протягом всього строку дії Договору; розрахунки за теплову енергію здійснюються сторонами виключно у грошовій формі згідно з діючими на момент такої оплати тарифами, затвердженими в установленому порядку. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць; на момент укладення цього Договору тарифи на теплову енергію становить 2401 грн 23 коп. з ПДВ за 1 Гкал.

Згідно з п. 4.3.3 договору, загальна кількість та вартість поставленої теплової енергії встановлюється постачальником у рахунку, який останній передає споживачу по завершенню розрахункового періоду.

На підтвердження приймання-передачі теплової енергії протягом відповідного розрахункового періоду за кількістю та якістю постачальник складає, підписує та скріплює своєю печаткою та направляє для підписання споживачу акт приймання-передачі теплової енергії за такий розрахунковий період. Разом із актом приймання-передачі теплової енергії постачальник передає споживачу рахунок на оплату поставленої теплової енергії. Якщо споживач не погоджується з із показниками в акті прийому-передачі теплової енергії, він зобов`язаний сплатити безспірну частину отриманої теплової енергії, а щодо оспорюваної частини - виставити обґрунтовану вимогу (п. 4.4 Договору).

Оплата вартості спожитої протягом розрахункового періоду теплової енергії здійснюється споживачем шляхом оплати 100% такої вартості у безготівковому порядку або готівкою до каси постачальника у строк до 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим. Теплова енергія вважається оплаченою споживачем у безготівковому порядку - з моменту надходження грошових коштів на проточний рахунок постачальника, готівку - з моменту внесення готівкових коштів до каси постачальника (п. 4.11 Договору).

Згідно з п. 6.2.2. Договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати споживчої теплової енергії у обсягах і у терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 7.2.3 Договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання грошового зобов`язання, споживач сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день такого невиконання грошового зобов`язання, включаючи день оплати.

п. 10.1. - договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018 включно, а в частині розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення. Сторони, керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, прийшли згоди поширити дію цього договору на правовідносини, що виникли до моменту її фактичного підписання, а саме на період часу з 01.02.2018. У разі, якщо жодна із сторін цього договору не повідомить іншу сторону про його припинення за 30 календарних днів до дати його припинення, вказаної й цьому пункті, цей договір вважається щороку поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Договір підписаний представниками обох сторін і скріплений їхніми печатками.

Відповідно до Додатку № 1 до договору поставки теплової енергії № ПТ-095 від 01.02.2018, об`єктом споживання є нежитлове приміщення що знаходяться за адресою: вул. Соборна, буд. 95, м. Сміла; площею 38,90 м2, на якому встановлено лічильник на балансі житлового будинку з максимальним погодинним навантаженням 2540,886 ккал/год..

У Додатку № 2 до договору поставки теплової енергії № ПТ-095 від 01.02.2018 міститься акт розмежування балансової приналежності теплових мереж між теплопостачальною організацією та користувачем відповідно до Договору підписаний уповноваженими особами сторін.

У додатку № 3 до договору поставки теплової енергії № ПТ-095 від 01.02.2018 року міститься методика розрахунку кількості теплоти у Гкал, отриманої споживачем що не має засобів обліку теплової енергії.

23.02.2018 рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 70 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" зокрема визначено комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01.02.2018.

22.11.2018 рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 414 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"" встановлено позивачу тарифи в наступному розмірі: для населення на послугу з центрального опалення для абонентів житлових будинків без прибудинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 56,22 коп. за 1 м2 (з ПДВ); для населення на послугу з центрального опалення для абонентів житлових будинків з прибудинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 2337,72 грн /Гкал (з ПДВ); для потреб бюджетних установ - тариф на теплову енергію 2609,11 грн/Гкал (з ПДВ); для потреб інших споживачів тариф на теплову енергію 2609,11 грн /Гкал (з ПДВ) (а.с. 21).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення в опалювальні періоди з 2018 року по березень (включно) 2021 року, що підтверджується актами подачі теплоносія, рахунками, актами прийому-передачі теплової енергії.

Відповідач розрахунок за отриману теплову енергію провів частково, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію за Договором за період лютий 2018 року по березень 2021 року становить 8585,26 грн, яку відповідач не сплатив, вимога про її стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки теплової енергії № ПТ-095 від 01.02.2018 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

16 червня 2021 року комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» з ЄДРПОУ отримало інформацію про те, що 26.08.2020 споживач - фізична особа - підприємець Савельєв В.О. припинив підприємницьку діяльність.

Згідно з положеннями п.п.6.2.5. п.6.2 Договору, споживач теплової енергії зобов`язаний письмово сповіщати постачальника про зміну власного найменування, власника, організаційно-правової форми, місцезнаходження, юридичної адреси, банківських реквізитів, а також про зміну користувачів приміщень та теплових мереж споживача, опалювальної площі або об`єму споживання теплової енергії не пізніше 5 календарних днів з моменту настання зазначених подій.

Позивач зазначає в позовній заяві що, жодного повідомлення про припинення споживачем підприємницької діяльності і як наслідок цього - припинення (дострокового розірвання) договору, позивач не отримував.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно з ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною дев`ятою статті 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на час припинення ФОП Савельєва В.О.) передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 4 3У «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, (висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 09.10.2019 по справі №127/23144/18).

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

За таких обставин, факт припинення споживачем підприємницької діяльності не звільняє його від обов`язку щодо належного виконання взятих раніше господарських зобов`язань.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання врегульовуються Законом України "Про теплопостачання", який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 1 статті 24 ЗУ "Про теплопостачання" встановлено, що споживач має право, у тому числі, на отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії. Згідно ч. 3 статті 24 ЗУ "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Частиною 2 ст. 25 ЗУ "Про теплопостачання" встановлено, що теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 25 ЗУ "Про теплопостачання" у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 ЗУ "Про теплопостачання").

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії також визначають Постанова Кабінету Міністрів України від 17.01.2000 №59 "Про забезпечення дисципліни розрахунків за спожиті природний газ, теплову та електричну енергію" та Правила користування тепловою енергією, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198.

Правила є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії (пункт 2 Правил).

Пунктом 23 Правил встановлено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Умовами п. 4.11. Договору передбачено оплата вартості спожитої протягом розрахункового періоду теплової енергії здійснюється споживачем шляхом оплати 100% такої вартості у безготівковому порядку або готівкою до каси постачальника у строк до 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим.

Таким чином, судом встановлено що, строк виконання зобов`язань для відповідача вже є таким, що настав. Відповідач не надав доказів в підтвердження здійснення даної оплати.

Отже, основний борг в сумі 8585,56 грн позивачем доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

З підстав несвоєчасної оплати отриманої теплової енергії, за що п. 7.2.3 Договору передбачена відповідальність, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню за кожну поставку теплової енергії з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України у розмірі 341,53 грн.

Так, згідно з п. 7.2.3 Договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання грошового зобов`язання, споживач сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день такого невиконання грошового зобов`язання, включаючи день оплати.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України.

Розрахунок пені відповідає умовам Договору, нормам ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 6 ст. 232 ГК України, є правильним, тому пеня у нарахованій позивачем сумі підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивач, користуючись своїм правом та на підставі прострочення відповідачем проведення розрахунку за основним боргом за спожиту теплову енергію, нарахував 960,32 грн інфляційних втрат, нарахованих за кожну поставку теплової енергії за період з 11.03.2018 по 16.06.2021 та 422,07 грн 3% річних за кожну поставку теплової енергії за період з 11.03.2018 по 16.06.2021.

Розрахунок спірних сум інфляційних та 3% річних відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, їх розрахунок методологічно і арифметично проведено правильно, тому і ці вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявлених розмірах.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи, умов договору та наведених норм законодавства, позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго", (вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, м. Сміла, Черкаська область, 20701, ,) - 8585,26 грн заборгованості за теплову енергію, 341,53 грн пені, 429,03 грн три відсотки річних, 960,32 грн інфляційних нарахувань та 2 270,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Чевгуз