ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2021 р. Справа № 922/2864/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківського міського центру зайнятості, м. Харків
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м. Харків Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 32074,75 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Харківський міський центр зайнятості, м. Харків (далі в тексті - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м. Харків (далі в тексті - відповідач) кошти, виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 32074,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач, зокрема, вказує на те, що внаслідок неправомірний дій відповідача які виявилися в прийнятті рішення № 435 від 19.12.2019 Про відмову у призначенні пенсії громадянин ОСОБА_1 не отримав призначення пенсійного забезпечення яке йому гарантовано законодавством, а позивач в період з 11.10.2020 по 11.02.2021 здійснював виплату допомоги по безробіттю зазначеному громадянину в сумі 32074,75 грн. який в цей час не мав будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Як зазначає позивач, своїми неправомірними діями щодо відмови у призначенні пенсії відповідач завдав йому матеріальної шкоди у розмірі виплаченої на користь ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2021 у справі № 922/2864/21 позовну заяву Харківського міського центру зайнятості залишено без руху; визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви; надано останньому п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків.

Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з заявою (вх. № 17823 від 30.07.2021) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2021 позовну заяву Харківського міського центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 (далі в тексті третя особа).

Сторонами отримано копії ухвал від 21.07.2021 (а. с. 19-20) та від 02.08.2021 (а. с. 31-33), про що свідчать зворотні поштове повідомлення, долучені до матеріалів справи.

Третя особа також отримала копію ухвали від 02.08.2021.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін та третьої особи про розгляд даної справи, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх. № 18222 від 04.08.2021), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити про обставини наявності права на пенсію ще в момент звернення до позивача ро реєстрацію його як безробітного, однак, не зробив цього, що свідчить про зловживання вказаною особою наданими правами. Отже, на думку відповідача, незаконна виплата допомоги по безробіттю стала причиною недобросовісної та незаконної поведінки зі сторони пенсіонера, що свідчить про безпідставність звернення позивача з позовом саме до відповідача, в діях якого не вбачається наявності всіх елементів, необхідних для відшкодування збитків (відсутні протиправна поведінка та причинний зв`язок між дією та виникненням збитків).

Позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 18458 від 09.08.2021) в якій наполягає на законності та обґрунтованості заявленого позову та спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві останнього.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання заперечень на відповідь на відзив у порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2021.

Третя особа також не скористалася своїм правом на подання письмових пояснень.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, згідно з поданої заяви про надання статусу безробітного ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості від 18.09.2020, у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» йому був наданий статус безробітного з 18.09.2020.

Згідно з Наказом № НТ200928 від 28.09.2020 ОСОБА_1 допомога по безробіттю призначалась як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.) на період з 18.09.2020 по 12.09.2021.

Відповідно до Наказу № НТ210413 від 13.04.2021 ОСОБА_1 припинено реєстрацію 12.04.2021 (у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації).

За період з 11.10.2020 по 11.02.2021 ОСОБА_1 позивачем було перераховано матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 32074,75 грн, що підтверджується довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення ОСОБА_1 .

В ході відпрацювання в базі ЄІАС закладки «РЗО про отримання соцвиплат» встановлено, що ОСОБА_1 в березні отримав пенсію за вислугу років, у зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 94 від 12.04.2021.

В результаті перевірки підтверджено факт призначення пенсії за вислугою років за нормами закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 з 13.12.2019. Пенсію за вислугою років призначено відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 520/10278/2020.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, 13.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, однак рішенням відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.12.2019 № 435, було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду, зокрема скасовано рішення відповідача № 435 від 19.12.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.12.2019 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач зазначає, що на підставі зазначеного судового рішення ним 12.02.2021 було прийнято власне рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з зазначеними обставинами, позивачем прийнято наказ № 313 від 14.04.2021 про організацію роботи щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 , Головним управлінням ПФУ м. Харкова за період з 11.10.2020 по 11.02.2021 в сумі 32074,75 грн.

З метою досудового врегулювання спору зазначений наказ разом з листом - претензією № ХМЦЗ-02-4320 від 15.04.2021 направлено на адресу відповідача з пропозицією повернути кошти.

Однак, зазначений лист був залишений відповідачем без відповіді та без задоволення.

Як зазначає позивач, своїми неправомірними діями щодо відмови у призначенні пенсії відповідач завдав йому матеріальної шкоди у розмірі виплаченої на користь ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Обставини щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів, виплачених ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю, стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ст. 76, п. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття" визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У ст. 1 цього Закону визначено, що "загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" - це система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, "страховий випадок" - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітним вважається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в центрі зайнятості припиняється у разі досягнення особою встановленого законом пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Згідно з п. п. 7 п. 5.5. розд. 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 915/5136 від 14.12.2000, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти вказаного Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, а також, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також, незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем вказаному Фонду про прийняття його на роботу.

За змістом ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок, зокрема, несвоєчасного призначення пенсії та виплати пенсії, несуть відповідальність згідно з законом.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідності до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Дана правова позиція повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах по справах № 923/575/17 та № 922/3435/17.

В даному випадку, саме внаслідок необґрунтованих дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років (згідно з рішенням № 435 від 19.12.2019) ОСОБА_1 був вимушений звернутися до позивача з підстав отримання допомоги по безробіттю.

Протиправність дій відповідача що полягала у відмові у призначені та виплаті громадянину ОСОБА_1 пенсії з 13.12.2019, встановлена рішенням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 520/10278/2020. Відповідачем не спростовано того, що гр. ОСОБА_1 , саме через протиправні дії відповідача, не мав можливості реалізувати своє законне право на призначення та отримання з 12.12.2019 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», і лише після судового рішення отримав вказані кошти.

Внаслідок саме неправомірний дій відповідача громадянин ОСОБА_1 , не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано законодавством, а позивач здійснив виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 який на час виплати не мав будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями відповідача та понесеними позивачем збитками. При цьому, виплати по безробіттю здійснювались позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення".

Здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю в період з 11.10.2020 по 11.02.2021 в сумі 32074,75 грн. за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України особі, якій призначено пенсію ( ОСОБА_1 ), є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії цій особі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність у діях (бездіяльності) відповідача трьох елементів цивільного правопорушення, що є достатнім для притягнення його до відповідальності у вигляді відшкодування на користь позивача заподіяної матеріальної шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, та стягнення з відповідача на користь позивача коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 32074,75 грн.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, м.-н Свободи, буд. 5, під`їзд 3, поверх 2 ) на користь Харківського міського центру зайнятості (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137 А; ):

32074,75 грн. грошових коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 ;

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак