ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.2021р. Справа №905/871/21

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, 108, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, )

про стягнення 41160 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 41160 грн (реквізити для сплати штрафу: п/р НОМЕР_1 , в АТ «Ощадбанк, МФО 300465, ідентифікаційний код: 40081279, отримувач: філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця»).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №56211782, визначена Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» у накладній №51654135, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Чаплине Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 41160 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2021р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/871/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №11/10/507 від 02.06.2021р. проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на те, що залізницею вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень щодо зазначеної відправником маси вантажу у залізничній накладний №51654135, неправильне зазначення маси вантажу не призвело до заподіяння збитків чи негативних наслідків залізниці або іншим учасникам господарських відносин, внаслідок чого, на думку відповідача, відсутні підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» заявленої до стягнення суми штрафу. Окрім того, відповідач просив суд зменшити суму штрафу до однієї провізної плати.

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком позивача, до господарського суду не надходила.

Згідно з ухвалою від 20.07.2021р. позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка про стягнення 41160 грн залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків подання позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання:

- письмових пояснень щодо відсутності відповідних відміток станції призначення Сартана у розділі «Є» комерційного акту №454201/103 від 13.11.2020р. з урахуванням змісту приписів п.12 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України;

- належним чином засвідченої копії технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), на якому здійснювалось зважування вантажу на станції призначення Сартана (у разі, якщо таке зважування здійснювалось).

02.08.2021р. на адресу господарського суду Донецької області в межах строків надійшла заява б/н від 30.07.2021р. залізниці, згідно з якою заявником усунуто недоліки та на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2021р. про залишення позову без руху надано витребувані судом докази.

Ухвалою суду від 03.08.2021р. продовжено розгляд цієї справи.

Як зазначалось, провадження у справі було відкрито 24.05.2021р. та її розгляд здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у ст.ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж «розумного строку» цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), §103).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013р., Папазова та інші проти України від 15.03.2012р.).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, розгляд справи здійснюється судом у строк, який перевищує встановлений ст.248 Господарського процесуального кодексу України, проте, відповідає критеріям розумності строку розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 12.11.2020р. Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною №51654135, зокрема, у вагоні №56211782 вантаж кокс доменний (вологий) (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 41600 кг (відомість вагонів накладної №51654135);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (100 т) заводський №950300157/0260R-07-08 (п.26 накладної №51654135);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №51654135).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №51654135 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №56211782 становила 41600 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст.86 наведеного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом заявником повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №51654135 від 12.11.2020р. маса вантажу у вагоні №56211782 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як встановлено судом, під час прибуття вагону №56211782 на попутну станцію Чаплине Придніпровської залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51654135, про що складено комерційний акт №454201/103 від 13.11.2020р.

Згідно з комерційним актом №454201/103 від 13.11.2020р. контрольне переважування вагону №56211782 здійснювалось на справних 150 т електронних вагонних вагах №1465 станції Чаплине Придніпровської залізниці (повірка 16.09.2020р.); у вагоні №56211782 фактично тара 23500 кг, нетто 36500 кг, що менше документа на 5100 кг; при комерційному огляді виявлено навантаження шапкою, висота шапки 20-30 см; вантаж марковано повздовжньою смугою вапном без виїмок та поглиблень; люка зачинені; течі вантажу немає; при повторному зважуванні вага вагону підтвердилася; вантаж, якого бракує в вагоні вміститися міг.

По прибуттю вагону №56211782 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, останньою було проведено комісійне контрольне зважування вагона №56211782, за результатами якого виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51654135 та у комерційному акті №454201/103 від 13.11.2020р., про що складено комерційний акт №484809/583 від 16.11.2020р.

За змістом комерційного акту №484809/583 від 16.11.2020р. комісійне контрольне переважування вагону №56211782 здійснювалось на справних 150 т електронних вагонних вагах №1416 (повірка 04.09.2020р.); у вагоні №56211782 фактично брутто 59850 кг, тара 23500 кг, нетто 36350 кг, що менше документа на 5250 кг та більше комерційного акту №454201/103 від 13.11.2020р. на 150 кг. Вагон переважувався двічі, результат не змінився. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкою, висота шапки 20-30 см; вантаж марковано повздовжньою смугою вапном без виїмок та поглиблень; двері, люка зачинені; в технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає.

За правилами п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України (далі Правила складання актів), комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Згідно з п.12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Таким чином, у п.10 Правил складання актів імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.64 та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Наданий в обґрунтування позовних вимог комерційний акт №454201/103 від 13.11.2020р. на попутній станції Чаплине Придніпровської залізниці підписали: ДС Дрозд Г.М., ПР ПВ ОСОБА_1 , ПР ПВ ОСОБА_2 .

На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт, повноважень на вчинення таких дій позивач надав наказ від 27.12.2019р. начальника станції Дрозд Г.М., згідно з яким у зв`язку з відсутністю на станції за штатним розкладом посади начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, визначено відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того, заявником позову також представлено суду належним чином засвідчені копії посадової інструкції начальника станції ОСОБА_3 , робочої інструкції приймальника поїздів ОСОБА_2 .

Наданий в обґрунтування позовних вимог комерційний акт №484809/583 від 16.11.2020р. станції Сартана Донецької залізниці підписали: ДСЗМ ОСОБА_4 , агенти комерційні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , інженер ОСОБА_7 .

На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт, повноважень на вчинення таких дій позивач надав наказ №87/ДС від 07.02.2020р. начальника станції структурного підрозділу «Станції Маріуполь-Порт» Бондаренка А.О., згідно з яким, у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), призначено відповідальними за підписання комерційних актів, зокрема, заступника начальника станції Шелехова А.Ю. та змінних агентів комерційних. Також залізницею надано: посадову інструкцію б/н від 15.12.2017р. заступника начальника станції Сартана (Шелехов А.Ю.), посадову інструкцію №6 від 10.04.2019р. агента комерційного «з розшуку вантажу» станції Сартана (Павелко А.В.), посадову інструкцію №7 від 10.04.2021р. агента комерційного «змінний» станції Сартана ( ОСОБА_6 ), що узгоджується з приписами п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги зміст п.п.10, 12 Правил складання актів, суд дійшов висновку, що комерційні акти підписані особами, повноваження яких підтверджені належним чином.

Разом з цим, комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належних доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» всупереч вимог ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

Наразі, відповідно до технічних паспортів засобів ваговимірювальної техніки №1465 станції Чаплине та №1416 вантажоодержувача Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», повірка вказаних ваг здійснювалась 16.09.2020р. і 04.09.2020р. відповідно, ваги були визнані придатними для застосування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №56211782 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №51654135.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №56211782 становила 8232 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 41160 грн (8232 грн * 5).

Викладені у відзиві твердження не приймаються судом до уваги як такі, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та обставинами, встановленими судом.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, суд зазначає, що в розглядуваному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в цьому випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України. Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає. Окрім того, відповідний штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019р. по справі №914/2339/17.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення штрафу в розмірі 41160 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2270 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для наведення у резолютивній частині рішення конкретного рахунку позивача, на який підлягають стягненню кошти, оскільки у ч.5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України відсутні вимоги про зазначення таких відомостей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, 108, ) штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 41160 грн, а також судовий збір в сумі 2270 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 08.09.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця