ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Справа№ 910/9504/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 31.08.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021

у справі №910/9504/21 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

про визнання відсутнім права вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» (далі, позивач або ТОВ «Т.Е.К.») звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі, відповідач або ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») із позовом про визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. Позовну заяву та додані до неї документи повернено заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що заявлена за поданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» позовом вимога про визнання відсутнім права не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, адже пред`явлена за відсутності визначення на захист яких прав та інтересів вона подана, тобто, не стосується захисту порушених прав чи інтересів (відсутній спір про право), а тому можливість розгляду такої вимоги у господарському суді відсутня. При цьому суд послався на висновки щодо неможливості розгляду судом самостійно в окремому позовному провадженні вимоги, яка не супроводжує спір про право, а стосується виключно встановлення юридичного факту, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 29.06.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21, прийняти нове рішення, яким відкрити провадження у справі №910/9504/21 та направити справу для продовження розгляду судом першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач зазначає, що спір у справі виник з правовідносин за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Т.Е.К.», право вимоги за яким було відступлене ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», оскільки поведінка ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» спричинила невизначеність у даних правовідносинах, зокрема, щодо припинення кредитного договору.

Отже, ТОВ «Т.Е.К.» як суб`єкт господарської діяльності звернулось з вимогою до іншого суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на підставі статті 20 Господарського кодексу України, статті 15 Цивільного кодексу України, статті 4 Господарського процесуального кодексу України за захистом свого невизнаного права та законного інтересу.

Також позивач наголошує, що судом першої інстанції всупереч статті 236 Господарського процесуального кодексу України не було враховано актуальних висновків Великої Палати Верховного Суду щодо предмету спору в цій справі, а саме висновків, викладених у постановах від 27.11.2018 у справі №905/2269/17 та від 19.01.2021 у справі №916/1415/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» у справі №910/9504/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» протягом семи днів з дня отримання даної ухвали надати суду оригінал позовної заяви (вх. №9504/21) від 07.06.2021, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань; розгляд справи призначено на 27.07.2021.

15.07.2021 позивач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2021 оригінал позовної заяви вх. №9504/21 від 07.06.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у період з 26.07.2021 по 20.08.2021 відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3070/21 від 23.07.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 справу №910/9504/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю., розгляд справи №910/9504/21 призначено на 31.08.2021.

26.07.2021 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, а також додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, у яких відповідач просив суд у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

У відзиві відповідач наголосив на тому, що заявлена за поданим позовом ТОВ «Т.Е.К.» вимога про визнання відсутнім права не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, адже пред`явлена за відсутності визначення на захист яких прав та інтересів вона подана, тобто, не стосується захисту порушених прав чи інтересів (відсутній спір про право), а тому можливість розгляду такої вимоги у господарському суді відсутня. Аналогічні висновки щодо неможливості розгляду судом самостійно в окремому позовному провадженні вимоги, яка не супроводжує спір про право, а стосується виключно встановлення юридичного факту, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Окрім цього, відповідач наголошує, що ТОВ «Т.Е.К.» вводить в оману суд апеляційної інстанції щодо наявності правової невизначеності у правовідносинах за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 внаслідок поведінки ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», що нібито призводить до порушення прав TOB «Т.Е.К.». Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 за позовом ТОВ «Т.Е.К.» до ПАТ «Банк Камбіо» (треті особи: ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», ОСОБА_1 , ФГВФО) про скасування рішення ФГВФО про затвердження порядку продажу активів (майна) ПАТ «Банк Камбіо» №1805 від 17.07.2019 та про визнання недійсними результатів прилюдних торгів (аукціону) від 09.08.2019 (лот №GL16N08957) з продажу права вимоги за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 у задоволенні позову ТОВ «Т.Е.К.» було відмовлено. Суд першої інстанції, зокрема, встановив, що оскільки операція щодо перерахування ТОВ «Т.Е.К.» грошових коштів в сумі 30 000 000 грн, яка була проведена 11.09.2014, є нікчемною в силу приписів п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то і договори, укладені за результатами такої операції, є нікчемними. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 у справі №910/399/20 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №904/5480/19 за позовом ОСОБА_1 до TOB «Т.Е.К.», ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про визнання зобов`язання за Кредитним договором від 28.08.2013 №129/08-13 припиненим виконанням, проведеним належним чином, та визнання недійсним з моменту укладення Договору про відступлення №14, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2020 в частині задоволених позовних вимог було скасовано, а у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання Договору про відступлення №14 недійсним з моменту укладання відмовлено. Верховний Суд дійшов висновку, що позов в частині визнання недійсним Договору про відступлення №14 є необґрунтованим, оскільки позивач не довів порушення своїх прав за оспорюваним договором. Зокрема, в пунктах 132 і 133 постанови від 21.04.2021 Верховний Суд зазначив, що укладений між Банком та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» договір про відступлення права вимоги є правочином щодо заміни кредитора у зобов`язаннях (за кредитним договором та іпотечними договорами від 28.08.2013, укладеними в забезпечення виконання боржником зобов`язань за цим договором). Звідси, перехід прав кредитора за договором про відступлення права вимоги не впливає на права позивача, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки. Позивач набув статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Отже, вказаними судовими рішеннями у справах №910/399/20, №904/5480/19 було доведено, що згідно з Договором про відступлення №14 від 22.10.2019 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, набуло статусу Нового кредитора TOB «Т.Е.К.», а також нового Іпотекодержателя заставного майна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а операція щодо перерахування TOB «Т.Е.К.» грошових коштів в сумі 30 000 000,00 грн для погашення заборгованості за Кредитним договором від 28.08.2013 №129/08-13, яка була проведена 11.09.2014, є нікчемною в силу приписів п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як і договори, укладені за результатами такої операції.

У додаткових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що предмет позову в даній справі істотно відрізняється від предмету позову у справі №905/2260/17, на постанову Великої Палати Верховного Суду у якій посилається скаржник у апеляційній скарзі.

У судове засідання 31.08.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі та задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що заявлена у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» вимога про визнання відсутнім права не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, адже пред`явлена за відсутності визначення на захист яких прав та інтересів вона подана, тобто, не стосується захисту порушених прав чи інтересів (відсутній спір про право), а тому можливість розгляду такої вимоги у господарському суді відсутня.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Право на звернення до господарського суду в установленому порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту права у вигляді визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.08.2013 між ТОВ «Т.Е.К.» та ПАТ «Банк Камбіо» був укладений Кредитний договір №129/08-13 від 28.08.2013 на загальну суму кредиту 30 000 000,00 грн зі строком повернення кредиту - 30.12.2015. При цьому, зобов`язання ТОВ «Т.Е.К.» за кредитним договором були забезпечені заставою восьми земельних ділянок, які розташовані в Київській області, на підставі Іпотечних договорів від 28.08.2013 №1335, №1336, №1337, які були укладені з фізичними особами, а також заставою майнових прав по Договору строкового банківського вкладу №23/08-12 від 20.08.2013 на суму 30 000 000,00 грн, згідно договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги №129/06-14-І від 17.06.2014.

Як зазначає позивач, у подальшому, з метою припинення правовідносин за кредитним договором, на підставі платіжного доручення №291 від 10.09.2014, з поточного рахунку ТОВ «Т.Е.К.» НОМЕР_1, що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо», на рахунок ТОВ «Т.Е.К.» № НОМЕР_1 , що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» для обліку кредитних коштів, було перераховано 30 000 000,00 грн в рахунок повернення суми наданого кредиту за вищевказаним кредитним договором.

Також, як стверджує позивач, на підставі платіжного доручення №297 від 11.09.2014 з поточного рахунку ТОВ «Т.Е.К.» НОМЕР_1, що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо», на рахунок ТОВ «Т.Е.К.» НОМЕР_1, що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» для обліку нарахованих відсотків за користування кредитним коштами, було перераховано 236 712,33 грн в рахунок оплати відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором.

Позивач зазначає, що внаслідок погашення суми кредиту за кредитним договором між ТОВ «Т.Е.К.» та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено додаткову угоду від 11.09.2014 про припинення кредитного договору №129/08-13 від 28.08.2013, а також ПАТ «Банк Камбіо» видав ТОВ «Т.Е.К.» довідку №591 від 11.09.2014 про відсутність заборгованості за кредитним договором, в тому числі за відсотками за користування кредитом.

У подальшому постановою Правління НБУ від 04.12.2014 №782 ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних, 27.02.2015 НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо».

16.07.2018 уповноваженою особою Фонду видано наказ №108, яким було створено комісію для підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації Банку, які можуть містити ознаки нікчемності.

18.07.2018 за результатами проведеної перевірки було складено акт комісії з перевірки правочинів, в якому комісія зробила висновок, що окремим кредиторам було надано переваги (пільги), не передбачені для них Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою 18.07.2018 видано наказ №109, яким затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018.

На підставі наказу ПАТ «Банк Камбіо» №109 від 18.07.2018 відповідач склав та направив ТОВ «Т.Е.К.» повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, в якому повідомлялося, що:

- затверджено акт комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в таких правочинах:

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1337;

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1336;

- щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки, посвідченого 28.08.2013 Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, за реєстровим №1335;

- операції, проведеної 11.09.2014, щодо перерахування TOB «Т.Е.К.» () грошових коштів у розмірі 30 000 000 грн. з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 з призначенням: «Повернення суми кредиту зг.кредитного договору №129/08-13 від 28.08.2013р. Без ПДВ.»;

- застосовано наслідки нікчемності правочинів, в тому числі здійснено зворотні транзакції за рахунком за нікчемним правочином.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.07.2019 №1805 затверджено умови продажу активів ПАТ «Банк Камбіо», зокрема, право вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Т.Е.К.».

09.08.2019 було проведено електронний аукціон з продажу права вимоги за Кредитним договором.

За результатами аукціону між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір №14 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та первісний кредитор (ПАТ «Банк Камбіо») не визнають прав позивача та його законних інтересів щодо припинення правовідносин за кредитним договором. Про факт невизнання такого права позивача свідчить направлення ПАТ «Банк Камбіо» позивачу у справі повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, направлення ПАТ «Банк Камбіо» на адресу ТОВ «Т.Е.К.» повідомлення-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, звернення ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсною додаткової угоди про припинення Кредитного договору №129/08-13 від 28.08.2013 (справа №910/16727/19).

Виходячи із наведених позивачем у позові обставин, колегія суддів доходить висновку, що між учасниками цієї справи фактично існує спір щодо відсутності або наявності у ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», як нового кредитора за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013, прав вимоги до ТОВ «Т.Е.К.» за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013.

Як уже зазначалося, відповідно до норм статей 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21.11.2012 у справі №6-134цс12, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

У цьому спорі позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав кредитора на одержання платежів за Кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013, що, на переконання колегії суддів, у цьому разі відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України є належним способом захисту прав та законних інтересів позивача та спростовує висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17, на яку, зокрема, послався суд першої інстанції, «вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право».

Водночас, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, щодо обставин, встановлених рішеннями господарських судів у справах №910/399/20, №904/5480/19, повинні досліджуватись судом під час розгляду даної справи по суті, як і питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, оскільки обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову, а не підставою для відмови у відкритті провадження за поданим позовом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у даній справі прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає скасуванню із направленням справи №910/9504/21 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом даної апеляційної скарги позивача, має бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Е.К.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/9504/21 скасувати.

Справу №910/9504/21 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.09.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Є.Ю. Шаптала

І.М. Скрипка