ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

07 вересня 2021 року Справа № 915/1332/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченко О.В.,

розглянувши матеріали

за позовом: ТОВ «Миколаїв-Фарм», 65069, м.Одеса, вул. Капітана Кузнєцова, 110, прим. 101, , ел.пошта

до відповідача: ФОП Рудика Андрія Олександровича, АДРЕСА_1 ,

про: стягнення 13792,02 грн,

В С Т А Н О В И В:

02.09.2021р. до Господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла позовна заява б/н від 30.08.2021р. (вх. №13185/21), в якій товариство просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Рудика Андрія Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» загальну суму боргу 12910,16 грн. за отриманий товар за договором №07-18/183 від 23.07.2018р. а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270,0 грн.

Даній справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 915/1332/21.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021р. головуючим у справі визначено суддю Ткаченко О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про її повернення позивачу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Положеннями ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як вбачається з матеріалів позову, він підписаний виконавчим директором ТОВ «Миколаїв-Фарм» О.О. Лубяніковим.

Натомість з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником ТОВ «Миколаїв-Фарм» згідно статуту є Унгурян Віктор Терентійович.

Будь-яких інших осіб, які мають повноваження представляти інтереси ТОВ «Миколаїв-Фарм» в порядку самопредставництва та обсяг їх повноважень у ЄДРЮОФОП не зазначено.

До матеріалів позову не додано відомостей щодо обсягу повноважень виконавчого директора Лубянікова О.О. на представництво інтересів ТОВ «Миколаїв-Фарм».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно ж до приписів частини першої статті 58 вказаного Кодексу, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Таким чином, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «самопредставництво» і «представництво» (постанова КГС ВС від 23.11.2020 у справі № 908/592/19).

Судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (заява № 49069/11), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень Лубянікова О.О. на підписання та подання позовної заяви, у суду відсутні підстави вважати, що позовна заява підписана та подана особою, яка має відповідні повноваження.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Отже, недотримання позивачем вимог статті 162 ГПК України тягне за собою застосування наслідків, встановлених статтею 174 ГПК України повернення позовної заяви позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 8 ст. 174 ГПК України).

У випадку наступного звернення до суду позивачу слід дотримуватись приписів ст. 162 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 174, 232-235 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» б/н від 30.08.2021 (вх. №13185/21) та додані до неї документи (40 арк. в т.ч. конверт) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Ткаченко