ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.09.2021 Справа № 905/1169/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Ремпрофбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК Солар про стягнення 467 174,86 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача Говтвяниця М.В. (за довіреністю);

від відповідача не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ремпрофбуд звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК Солар про стягнення 467 174,86 грн.

Ухвалою Господарського Донецької області від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1169/21 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 29.07.2021 року.

28.07.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Ухвалою Господарського Донецької області від 29.07.2021 відкладено розгляд справи на 01.09.2021 року.

У судове засідання 01.09.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив або будь-які пояснення на позов відповідач не надав.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд» (далі покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «TBK Солар» (далі продавець, Відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 46/10 (далі - Договір).

За Договором Продавець зобов`язується продати/передати матеріали, надалі Товар, в кількості та якості, згідно супровідних документів, які є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених Договором (п.1.1. Договору).

Кількість, найменування, ціна, загальна вартість товару вартість та інші індивідуальні особливості Товару відображається в Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору (п.1.3. Договору).

Продавець зобов`язується передати Товар Покупцю відповідно по кількості, зазначеній у Специфікації та в строк (термін) узгоджений Сторонами при отриманні заявки Покупця, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів після попередньої оплати (п.2.1. Договору).

Розрахунки за Товар здійснюються Покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п.5.1. Договору).

Покупець, в графі «призначення платежу», зобов`язаний чітко вказати номер і дату накладної або номер і дату виставленого рахунку (п.5.2.Договору).

Оплата за Товар здійснюється на умовах попередньої оплати у розмірі 100% (п.5.3. Договору).

Загальна сума Договору складається із сукупності сум Специфікацій, які підписані обома сторонами за весь час дії Договору (п.5.5. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31.12.2019, або до моменту його розірвання Сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди (п.9.1. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та засвідчений печатками цих підприємств.

Сторонами договору 01.10.2019 було підписано специфікацію №1, якою узгоджено поставку товару (13 найменувань будівельних матеріалів) на загальну суму 425 000,00 грн.

На виконання умов договору, а саме пункту 5.3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар», на підстави виставлених рахунків №33 від 09.10.2019 на суму 324 760, 12 грн та № 37 від 24.10.2019 на суму 100 237, 48 грн, попередню оплату в загальному розмірі 424 997, 60 грн згідно з платіжними дорученнями №3 від 10.10.2019 на суму 324 760, 12 грн та № 4 від 25.10.2019 на суму 100 237, 48 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» повинно було здійснити поставку товару, визначеного специфікацією № 1 від 01 10 2019 до договору, на суму 324 760, 12 грн - у строк до 21.10.2019 (включно) та на суму 100 237,48 грн - у строк до 04.11.2019 (включно).

У передбачений договором строк поставка товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд» не відбулась.

12.11.2019 сторонами було укладено угоду про розірвання договору №46/10 від 01.10.2019 (далі - Угода).

Відповідно до п. 1 Угоди «Продавець» та «Покупець» дійшли згоди розірвати Договір № 46/10 від 01.10.2019.

«Продавець» зобов`язаний до 01 березня 2020 року перерахувати отриману від «Покупця» передню оплату в розмірі 424 997,60 грн: 324 760,12 грн згідно п/д №3 від 10.10.2019 та 100 237, 48 грн згідно п/д № 4 від 25.10.2019 на розрахунковий рахунок «Покупця» (п. 2 Угоди).

Дана Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід`ємною частиною Договору №46/10 від 01.10.2019 (п. 4 Угоди).

Угода підписана представниками сторін та засвідчена печатками цих підприємств.

ТОВ «ТВК Солар» частково перерахував ТОВ «Ремпрофбуд» суму попередньої оплати за договором № 46/10 від 01.10.2019 в сумі 15000, 00 грн.

З метою досудового врегулювання спору Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд» 03.02.2021 року було направлено претензію на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» з вимогою повернути в семиденний термін з моменту отримання цієї претензії грошові кошти в розмірі 424 997,60 грн попередньої оплати, сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд» на виконання договору купівлі-продажу №46/10від 01.10.2019.

Позивач зазначає, що у направленій Товариству з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» претензії №3 від 03.02.2021 ТОВ «Ремпрофбуд» помилково не було враховано часткового повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 15 000 грн, здійсненого 03.01.2020.

Поштове відправлення Позивача з претензією №3 від 03.02.2021 (штрихкодовий ідентифікатор 626) було отримане Відповідачем 04.02.2021, що підтверджується роздруківкою трекінгу цього відправлення з офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку, проте залишено без відповіді та задоволення.

У зв`язку з чим, Позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВК Солар» про стягнення попередньої оплати в розмірі 409 997,60 грн, 3% річних у розмірі 15 675,39 грн та інфляційні втрати в розмірі 41501,87 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору купівлі-продажу № 46/10 від 01.10.2019 року.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір купівлі-продажу № 46/10 від 01.10.2019 року за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Водночас, суд зазначає, що у даному випадку між сторонами припинили існувати договірні відносини у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 12.11.2019 про розірвання Договору купівлі-продажу № 46/10 від 01.10.2019 року, а відтак, до вказаних правовідносин мають бути застосовані правові норми, визначені главою 83 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Частиною 2 статті 570 Цивільного кодексу України передбачено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору поставки товару така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими прадавцем без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 409 997,60 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремпрофбуд», суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з порушенням строку виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України була заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних за період з 02.03.2020 по 10.06.2021 у розмірі 15 675,39 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Перевіривши за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН розрахунок 3% річних за простроченим зобов`язанням відповідача за загальний період з 02.03.2020 по 10.06.2021, суд встановив його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума 3% річних підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі 15 675,39 грн.

Також позивачем нараховані інфляційні втрати за період з березня 2020 по квітень 2020 в сумі 41501,87 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних за весь час прострочення, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних

При перевірці розрахунку інфляції суд враховує правовий висновок, зроблений Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19, за яким суд роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18 викладено таку правову позицію: "якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН розрахунок інфляційних втрат за простроченим зобов`язанням відповідача за загальний період з березня 2020 по квітень 2020, суд встановив його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі 41501,87 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ремпрофбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК Солар про стягнення 467 174,86 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ремпрофбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК Солар про стягнення 467 174,86 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК Солар (84108, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця Ставропільська, будинок 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ремпрофбуд (49019, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Академіка Белелюбського, будинок 68, корпус 1, ) попередню оплату в розмірі 409 997,60 грн, 3% річних у розмірі 15675,39 грн, інфляційні втрати в розмірі 41501,87 грн та витрати зі сплати судового збору 7007,62 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 01 вересня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов