ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/552/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Громадської організації „Товариство автолюбителів "Мечта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.04.2021, прийняте суддею Д`яченко Т.Г. о 12:37 у м. Одесі, повний текст якого складено 29.04.2021

у справі № 916/552/21

за позовом Державного закладу „Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Аркадія" Міністерства охорони здоров`я

до скаржника

про стягнення 28 184,84 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Державний заклад „Спеціалізований (спеціальний) санаторій „Аркадія Міністерства охорони здоров`я (далі Санаторій) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації (далі ГО) «Товариство автолюбителів «Мечта» про стягнення з останнього 28 184,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж №66 від 01.01.2010 за період з вересня по листопад 2020 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.04.2021 позовну заяву задоволено повністю з підстав її обґрунтованості та стягнуто з ГО „Товариство автолюбителів „Мечта на користь Санаторія заборгованість за Договором № 66 про відшкодування витрат Балансоутримувача на обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж, отриманні комунальні послуги Користувачем та сплату земельного податку від 01.01.2010 за період з вересня місяця 2020р. по листопад місяць 2020р. включно у розмірі 28 184,84 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги в якості належних доказів заборгованості відповідача надані позивачем розрахунки, тоді як вони не підтверджують факт понесених реальних витрат позивача на обслуговування та утримання загальної площі, інженерних систем, мереж та вартість послуг за комунальні послуги. Апелянт стверджує, що розмір визначених позивачем нарахувань не відповідає понесеним витратам на утримання об`єкта.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2010 між Санаторієм (балансоутримувач) та ГО „Товариство автолюбителів „Мечта (користувач) укладено Договір №66 про відшкодування витрат Балансоутримувача на обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж, отриманні комунальні послуги Користувачем та сплату земельного податку (надалі Договір), за умовами п. 1.1 якого, балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж, отримання комунальних послуг, а користувач бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та сплату земельного податку пропорційно до займаної площі в загальній площі балансоутримувача, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим Договором. Користувач користується земельною ділянкою загальною площею 840,00 кв.м. Земельна ділянка використовується для цілей розміщення гаражної автостоянки.

Відповідно до п. 3.1 Договору розмір відшкодування за комунальні послуги, обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж, земельного податку залежить від розміру площі земельної ділянки, кількості машино місць, цілей використання об`єкту оренди, складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу ремонтно-будівельними організаціями, іншими суб`єктами господарювання та здійснюються власними силами балансоутримувача, і визначається розрахунком щомісячних платежів згідно характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим Договором. Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно до п. 3.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Умовами п. 3.3 Договору визначено, що користувач згідно рахунку балансоутримувача не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, здійснює оплату отриманих послуг та відшкодовує витрати на комунальні послуги та земельний податок.

На виконання умов договору позивачем на відшкодування витрат за надані послуги, а також видатків по утриманню об`єкта в тому числі за: водоспоживання, водовідведення; ливневі стоки; електроспоживання; вивіз сміття; експлуатаційні витрати; земельний податок, виставлено відповідачу рахунки, а саме: рахунок №149 від 14.09.2020р. за вересень місяць 2020р. на суму 1621,20 грн., рахунок №150 від 14.09.2020р. за вересень місяць 2020р. на суму 352,80 грн., рахунок №151 від 14.09.2020р. за вересень місяць 2020р. на суму 7429,26 грн., рахунок №166 від 16.10.2020р. за жовтень місяць 2020р. на суму 1621,20 грн., рахунок №167 від 16.10.2020р. за жовтень місяць 2020р. на суму 352,80 грн., рахунок №168 від 16.10.2020р. за жовтень місяць 2020р. на суму 7285,66 грн., рахунок №181 від 12.11.2020р. за листопад місяць 2020р. на суму 1621,20 грн., рахунок №182 від 12.11.2020р. за листопад місяць 2020р. на суму 352,80 грн., рахунок №183 від 12.11.2020р. за листопад місяць 2020р. на суму 7547,92 грн.,.

Відповідачем зазначені рахунки оплачені не були, що і спричинило зазначений спір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 599 Цивільного кодексу України обумовлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції, враховуючи умови Договору №66 від 01.01.2010 про відшкодування витрат Балансоутримувача на обслуговування та утримання загальної площі санаторію, інженерних систем та мереж, отриманні комунальні послуги, перевіривши розрахунки позивача і надавши належну оцінку всім наявним у справі доказам у їх сукупності, достеменно встановив, а відповідач жодним чином не спростував факт невиконання ним договірних зобов`язань в частині повного та своєчасного внесення відповідних платежів та наявності перед позивачем заборгованості за період з вересня по листопад 2020 року в розмірі 28 184,84 грн., у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Аргументи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, щодо недоведеності позивачем сум витрат колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач жодних заперечень щодо витрат в сумі 28 184,84 грн. позивачу не надсилав, відповідного контр розрахунку суми заборгованості а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції ним надано не було.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга ГО „Товариство автолюбителів "Мечта" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.04.2021 у даній справі слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.04.2021 у справі №916/552/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Громадської організації „Товариство автолюбителів "Мечта" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 13.09.2021 о 12.30 у зв`язку з перебуванням судді Савицького Я.Ф. у відпустці з 02.08.2021 по 10.09.2021.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.