ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. Справа №909/989/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желік М.Б.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМЕТПРОМ" №31/05/21 від 31.05.2021

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 (суддя Стефанів Т.В., повний текст складено 11.05.2021)

у справі № 909/989/20

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМЕТПРОМ"

про стягнення заборгованості в сумі 116 400,00грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМЕТПРОМ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г"

про стягнення 75 000,00грн заборгованості за поставлене обладнання

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" звернулося до господарського суду з первісним позовом до відповідача ТОВ "ОРМЕТПРОМ" про стягнення заборгованості (повернення передоплати) в сумі 116 400,00грн.

ТОВ "ОРМЕТПРОМ" звернулося до господарського суду з зустрічним позовом до відповідача ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" про стягнення 75 000,00грн заборгованості за поставлене обладнання.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 у справі №909/989/20 первісний позов ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" до відповідача ТОВ "ОРМЕТПРОМ" про стягнення заборгованості в сумі 116 400,00 грн задоволено, стягнено з ТОВ "ОРМЕТПРОМ" на користь ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" 116 400,00 грн заборгованості та 2 102,00 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "ОРМЕТПРОМ" до відповідача ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" про стягнення 75 000,00 грн заборгованості за поставлене обладнання відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ "ОРМЕТПРОМ" не доведено суду, з посиланням на відповідні первинні документи, факту поставки товару замовнику. Подані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) видаткова та товарно-транспортна накладні не підтверджують факту поставки товару замовнику, оскільки підписані тільки однією стороною - виконавцем. Відсутні будь-які відомості, які б свідчили про відмову замовника від підписання первинних документів.

Короткий зміст вимог апеляційної скари та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ "ОРМЕТПРОМ" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості в сумі 116 400,00грн відмовити та зустрічний позов ТОВ "ОРМЕТПРОМ" до ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" про стягнення 75 000,00 грн заборгованості за поставлене обладнання задоволити, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, судом формально оцінено докази надані сторонами, не досліджувались факти наявності або відсутності реального руху товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, зберігання та використання товару в господарській діяльності покупця), зокрема не досліджувались податкова та фінансова звітність позивача за первісним позовом.

Також, скаржник зазначає, що факт знаходження товару на території приміщення ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» підтверджується відеозаписом та фотографіями, які суд визнав неналежними доказами та формально підійшов до оцінки вказаних доказів. Щодо обізнаності осіб, яких знімають на відео, скаржник зазначає, що законодавство України не встановлює певної конкретної форми для вираження згоди, отже, вона може бути виражена у будь-який спосіб.

Зокрема, скаржник вважає, що судом зроблено помилковий висновок про те, що ТОВ «ОРМЕТПРОМ» не надано суду доказів на підтвердження працездатності обладнання, оскільки суду було надано відеозапис, на якому у присутності ОСОБА_1 та керівника позивача Яшунського Г.О. було здійснено запуск даного обладнання, а даний факт також підтверджується показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необгрунтована та не підлягає задоволенню, судом при прийнятті рішення дотримано норми процесуального права, встановлено дійсні обставини та надано належну оцінку матеріалам справи та поясненням сторін. Зокрема, товариство зазначає, що відсутні належні та допустимі докази щодо отримання та прийняття уповноваженим представником товариства обладнання за видатковою накладною №РН-0000006 від 17.01.2020. Товариство виконало свої зобов`язання за спірними правовідносинами та сплатило на користь ТОВ "ОРМЕТПРОМ" загальну суму попередньої оплати у розмірі 116 400,00грн, що не заперечується відповідачем. Видаткова та товарно-транспортна накладна, на які послався відповідач за первісним позовом не підтверджує факту поставки товару замовнику, оскільки підписані однією стороною-виконавцем. Відсутні будь-які відомості, які б свідчили про відмову замовника від підписання первинних документів.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ОРМЕТПРОМ" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 6 306,00 грн. протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ОРМЕТПРОМ". Апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.07.2021 на адресу Західного апеляційного суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №909/989/20 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні 0000163 та зазначає про неможливість розгляду даної справи до вирішення кримінальної справи.

Статтею 227 ГПК України унормований виключний перелік підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі.

Пунктом п`ятим частини першої вказаної статті передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з`ясовує як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості; обмеженість предметом позову; неможливість розгляду тотожної справи певної черговості розгляду вимог тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Як вбачається із клопотання товариства, підставою зупинення провадження у справі зазначено звернення ТОВ "ОРМЕТПРОМ" до Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області із заявою про вчинення директором ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_1 кримінального правопорушення: заволодіння 17.01.2020 шляхом обману та зловживання довірою майном товариства - конвеєрним обладнанням.

Однак, судова колегія зазначає, що з наведеного не вбачається, яким чином зазначені обставини можуть вплинути на подання та оцінку доказів у оспорюваній справі, або ненадають можливості у межах даної справи встановити обставини справи.

Враховуючи наведене, судова колегія відмовляє ТОВ"ОРМЕТПРОМ" у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

19.07.2021 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшло заперечення на відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "ОРМЕТПРОМ", в якому товариство не погоджується з відзивом на апеляційну скаргу та зазначає, що доводи позивача за первісним позовом є безпідставні та необгрунтовані. Скаржник зазначає, що з огляду на те, що ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г», діючи недобросовісно та умисно отримала конвеєрне обладнання разом видатковими накладними та товарно-транспортниою накладною, не підписала дані документи та заперечує факт отримання обладнання, факт поставки обладнання повинен був досліджуватись у сукупності з іншими доказами, а саме: податковою, фінансовою звітністю, обліковими регістрами, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

ТОВ "ОРМЕТПРОМ" виставлено ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" рахунки-фактури на оплату: № СФ-0000549 від 29.10.2019 в розмірі 41 400,00грн (листи стальні та круг); № СФ-0000568 від 19.11.2019 в розмірі 150 000,00грн (квадрат, круг, лист, швелер, труба, лист).

11.11.2019 між ТОВ "ОРМЕТПРОМ" (виконавець) та ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" (замовник) укладено договір № 11/11/19, згідно п. 1.1 якого ТОВ "ОРМЕТПРОМ" зобов`язалося поставити конвеєрне обладнання у власність ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г", останнє зобов`язалось прийняти і сплатити його вартість на умовах даного договору.

Загальна вартість обладнання, яке постачається згідно умов договору, визначається специфікацією. Покупець здійснює оплату обладнання по даному договору згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1 та 2.2 договору).

У п. 2.1 додатку № 1 до договору № 11/11/19 від 11.11.2019 сторони погодили, що загальна вартість обладнання, яка постачається по даному договору складає 150 000,00грн.

Покупець здійснює оплату обладнання по даному договору у наступному порядку: передплата 75 000,00 грн, з урахуванням ПДВ з дати підписання даного договору; остаточний розрахунок у сумі 75 000,00грн, з урахуванням ПДВ після підтвердження працездатності обладнання на основі підписання акту приймання на протязі 3-х робочих днів (п. 2.2 та 2.3 додатку № 1 до договору № 11/11/19 від 11.11.2019).

З матеріалів справи вбачається, що за взаємною згодою було змінено назву товару у рахунках - фактурах, зокрема у рахунку-фактурі № СФ-0000549 від 29.10.2019 на суму 41 400,00грн на вал ведений, у рахунку-фактурі № СФ-0000568 від 19.11.2019 в розмірі 150 000,00грн на транспортер-стіл проміжний (стрічковий).

На підставі вказаних рахунків ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" проведено повну передоплату за вал ведений та п`ятидесятивідсоткову передоплату за транспортер-стіл проміжний (стрічковий) на користь ТОВ "ОРМЕТПРОМ", про що свідчать платіжні доручення № 102 від 06.12.2019 на суму 41 400,00грн та № 103 від 06.12.2019 на суму 75 000,00грн. При цьому в графі призначення платежу вказано за металопрокат, за лист та круги.

ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" направило на адресу ТОВ "ОРМЕТПРОМ" лист № 06-12 від 06.12.2019, в якому просило вважати призначення платежу згідно платіжного доручення № 103 від 06.12.2019: часткова оплата за транспортер-стіл проміжний (стрічковий) згідно рахунку № СФ-0000568 від 19.11.2019 та платіжного доручення № 102 від 06.12.2019 у наступній редакції: оплата за вал ведений згідно рахунку № СФ-0000549 від 29.10.2019.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що датою поставки обладнання вважається фактична дата прийняття покупцем обладнання.

Матеріали справи містять видаткову накладну № РН-0000006 від 17.01.2020 на суму 150 000,00грн (назва товару транспортер-стіл проміжний (стрічковий)) та товарно-транспортну накладну № РН-0000006 від 17.01.2020 (найменування вантажу: транспортер-стіл проміжний (стрічковий), вал ведений). Однак, такі документи підписано лише представником ТОВ "ОРМЕТПРОМ".

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представником ТОВ "ОРМЕТПРОМ" надано пояснення, що товар було поставлено ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г", того ж дня за участю представників обох сторін проведено запуск поставленого обладнання та підтверджено його працездатність. Однак, жодних документів (акту, видаткової та товарно-транспортної накладних) не було підписано, як наслідок, не повернуто виконавцеві-постачальнику.

Разом з тим, в підтвердження факту отримання ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" товару, ТОВ "ОРМЕТПРОМ" подало суду речовий доказ: фотографії та відеозаписи, пояснюючі записки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та податкові накладні.

ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" зверталося до ТОВ "ОРМЕТПРОМ" з претензією № 0206-1 від 02.06.2020 про повернення попередньої оплати за непоставлений товар відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000549 від 29.10.2019 та рахунку-фактури № СФ-0000568 від 19.11.2019.

В свою чергу ТОВ "ОРМЕТПРОМ" зверталося до ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" з листом № 14/12 від 14.12.2020, в якому просило підписати та повернути видаткові накладні на вал ведений та транспортер-стіл проміжний (стрічковий), та сплатити заборгованість в сумі 75 000,00грн.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" з первісним позовом до відповідача ТОВ "ОРМЕТПРОМ" про стягнення заборгованості (повернення передоплати) в сумі 116 400,00грн та ТОВ "ОРМЕТПРОМ" з зустрічним позовом до відповідача ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" про стягнення 75 000,00грн заборгованості за поставлене обладнання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини, внаслідок укладення договору поставки, стягнення передоплати за непоставлений товар (за первісним позовом) та стягнення боргу за поставлений товар (за зустрічним позовом).

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частинами 1, 2 та 3 статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з положеннями частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

За приписами положень ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами існували відносини щодо поставки товару, зокрема, щодо поставки валу веденого позадоговірні та щодо поставки транспортеру-столу проміжного (стрічкового) - договірні.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі Контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що укладаючи договір поставки № 11/11/19 від 11.11.2019 сторони погодили всі його істотні умови та скористались правом, передбаченим ч. 3 ст. 631 ЦК України встановивши, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

В матеріалах справи відсутній оригіналу договору поставки, однак, як зазначено судом першої інстанції, представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) пояснила, що як такого договору в оригіналі не існує, оскільки його укладення відбулося за допомогою засобів електронного зв`язку, тобто в електронній формі.

Частинами 1 та 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вбачається із зустрічного позову відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) визнав факт укладення договору поставки та його часткове виконання, що також свідчить про факт його укладення.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору поставки, а саме п. 2.2 додатку № 1 до нього, ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" (том І а.с.111) здійснено передоплату в сумі 75 000,00грн, про що свідчить відповідне платіжне доручення та лист з інформацією про уточнення платежу (том І а.с.114) та не заперечується сторонами.

Однак, в матеріалах відсутній акт приймання обладнання, який підтверджує працездатність обладнання, як того вимагає положення п. 2.3 додатку № 1 до договору поставки.ТОВ "ОРМЕТПРОМ" не надано суду належних та допустимих доказів з посиланням на відповідні первинні документи, які підтверджують факт договірної та позадоговірної (транспортеру-столу проміжного (стрічкового) та валу веденого) поставки товару замовнику.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Подані ТОВ "ОРМЕТПРОМ" видаткова та товарно-транспортна накладні №РН-0000006 від 17.01.2020 (том І а.с.124-125) не підтверджують факту поставки товару замовнику, оскільки підписані тільки однією стороною - виконавцем. Відсутні будь-які відомості, які б свідчили про відмову замовника від підписання первинних документів.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, з огляду на викладене, підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Згідно з абз. 1, 2, 4 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" не надавались, тому були зареєстровані ТОВ "ОРМЕТПРОМ" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, посилання скаржника на наявність зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "ОРМЕТПРОМ" податкових накладних не підтверджує та не засвідчує факту прийняття товару ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г».

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Згідно ч. 1,2 ст.3Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правомірним є висновок суду першої інстанції, що лише реальні зміни майнового стану платника податків є визначальною ознакою господарської операції. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Насамперед йдеться про реальність і товарність господарської операції, а також про підтвердження/непідтвердження товарності господарської операції належними і допустимими доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, всі документи, які б могли підтвердити факт поставки товару підписані лише виконавцем.

Відповідно до ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Фабрика столярних виробів "Маестро А-Г" зверталося до ТОВ "ОРМЕТПРОМ" з претензією № 0206-1 від 02.06.2020 про повернення попередньої оплати за непоставлений товар відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000549 від 29.10.2019 в розмірі 41 400,00грн та рахунку-фактури № СФ-0000568 від 19.11.2019 в розмірі 75 000,00грн, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Також, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що зважаючи на приписи ч. 2 ст. 87 ГПК України показання свідків про проведення випробувань транспортера, направлення автомобіля для завантаження не можуть встановлювати обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах, як-то належним чином оформлених видаткових та товарно-транспортних накладних.

Окрім того, судом першої інстанції правомірно визнано неналежним доказом поданий ТОВ "ОРМЕТПРОМ" речовий (електронний) доказ з фото та відеозйомкою, оскільки поданий суду відеозапис не містить обов`язкових реквізитів електронного доказу, неможливо ідентифікувати особу, якою здійснювався запис, при дослідженні цього доказу вбачається, що особи, яких записували на телефон не були обізнані про такий факт. Отже такий доказ не може вважатися належним та достатнім доказом фіксування відповідних подій.

Вищенаведене спростовує твердження скаржника, що факт знаходження товару на території приміщення ТОВ «Фабрика столярних виробів «Маестро А-Г» підтверджується відеозаписом та фотографіями.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 у справі №909/989/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРМЕТПРОМ" №31/05/21 від 31.05.2021 без задоволення.

2.Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13.09.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.