ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1721/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1721/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветпром», м. Харків

до Приватного підприємства «Белвет», м. Біла Церква

про стягнення 15 302,53 грн.

Представники:

від позивача: Мосейчук А.І., адвокат, ордер серії АХ № 1060273 від 21.07.2021;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветпром» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Белвет» (надалі-відповідач) про стягнення 15 302,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 124 від 18.01.2018, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 9 819,84 грн., з огляду на наявність якої нараховані 1 624,98 грн. 10 % річних, 1 047,85 грн. інфляційних втрат та 2 809,86 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2021 відкрито провадження у справі № 911/1721/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 30.07.2021.

Ухвалою суду від 30.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1721/21, справу призначено до розгляду по суті на 27.08.2021.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача жодного разу в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу щодо ухвал суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветпром» (позивач, постачальник) та Приватним підприємством «Белвет» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № 124, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити препарати ветеринарного призначення (п. 1.1 договору).

Доказом факту поставки товару є оформлені належним чином видаткові документи (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреність) (п. 1.3 договору).

Загальна вартість договору складається з вартості поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару, зазначеної у рахунках і видаткових накладних на кожну партію товару протягом дії договору (п. 3.1 договору).

Умовами п. 3.3 договору визначено, що покупець здійснює оплату товару наступним чином: 20 % від суми замовлено товару сплачується покупцем постачальнику на умовах передоплати протягом 1 робочого дня з дати отримання рахунку на оплату; 80 % від суми замовленого товару сплачується покупцем постачальнику на умовах відстрочки платежу, але не більше ніж на 14 календарних днів з дати отримання товару.

Дата отримання товару є дата видаткової накладної (п. 3.4 договору).

Зобов`язання покупця щодо оплати вважаються виконаними в момент отримання постачальником грошової суми, яку зобов`язаний сплатити покупець за цим договором (п. 3.7 договору).

Порядок поставки товару узгоджується між сторонами при здійснені замовлення на поставку товару (п. 4.2 договору).

Продавець зобов`язаний надати на кожну партію товару рахунок-фактуру, видаткову накладну, сертифікат якості та інші документи, передбачені чинним законодавством (п. 4.3 договору).

Передача товару здійснюється представниками постачальника та покупця згідно з видатковою накладною (п. 4.4 договору).

Пунктом 7.2 договору між сторонами погоджено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення.

Згідно з п. 7.4 договору у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець на вимогу постачальника сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10 процентів річних у порядку ст. 625 ЦК України.

Нарахування штрафних санкцій (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором здійснюється за весь період такого прострочення (п. 7.6 договору).

Умовами п. 9.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. У разі якщо в строк за два тижні до закінчення терміну дії цього договору, жодна із сторін не попередила іншу про намір розірвати цей договір, то він вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах.

Так, позивачем на виконання умов Договору № 124 від 18.01.2018, на підставі видаткових накладних № 500 від 07.02.2019 на суму 7 827,84 грн. та № 512 від 07.02.2019 на суму 1 992,00 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, було поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 9 819,84 грн. Відповідні видаткові накладні скріплені підписами та печатками повноважних представників сторін.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Однак, як стверджує позивач в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, вартість отриманого товару в сумі 9 819,84 грн., у строки, визначені договором залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією № 1106 від 25.09.2019, в якій вимагав від відповідача протягом 7 днів з моменту отримання претензії сплатити на користь ТОВ «Ветпром» заборгованість за поставлений товару в сумі 9 819,84 грн. Направлення відповідної претензії підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 25.09.2019, накладної № 056 від 25.09.2019 та опису вкладення у цінний лист від 25.09.2019.

Проте, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветпром» до Приватного підприємства «Белвет» із відповідним позовом за захистом свого порушено права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписання покупцем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фіксують факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з умов договору та не заперечується позивачем, покупцем має бути здійснена передоплата товару в розмірі 20 % від суми замовлено товару. Передоплата товару здійснена відповідачем не була, однак позивачем на власний ризик була здійснена поставка товару.

Так, умовами п. 4.6 договору визначено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання первинних документів представником покупця. Отже, сторони спору погодили перехід права власності на поставлений позивачем товар до відповідача в момент прийняття ним товару від позивача, що передує діям відповідача щодо оплати вартості поставленого йому позивачем товару, що здійснюється на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Відповідачем підписані видаткові накладні № 500 від 07.02.2019 та № 512 від 07.02.2019 без будь-яких претензій щодо якості чи кількості отриманого товару. Тобто, відповідачем отриманий товар без зауважень.

Аналіз приписів статті 655, частини 1 статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму. Отже, правовідносини купівлі-продажу зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцеві; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу.

Відтак, обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку-фактури на оплату відповідачем вартості здійсненої поставки товару.

Відповідно до статей 525, 526, 627, 629 ЦК України, зобов`язання може виникнути на підставі договору, який є обов`язковим до виконання сторонами на погоджених ними умовах, виходячи з принципу свободи договору, із врахуванням законодавчо встановленої заборони односторонньої відмови від зобов`язання за договором.

Таким чином, розглядаючи спір по суті, судом встановлено не дотримання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати за фактично прийнятий товар від позивача на підставі Договору поставки № 124 від 18.01.2018 згідно з видатковими накладними, що зумовило перехід до відповідача права власності на спірний товар, а, відтак, прийняття ним виконання зі сторони позивача як постачальника, який розраховував на добросовісність та розумність відповідача за спірним договором поставки щодо оплати вартості прийнятого ним товару.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № 124 від 18.01.2018 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 9 819,84 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач, на підставі п. 7.4 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України, також просить суд стягнути з відповідача 1 047,85 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період: жовтень 2019 - квітень 2021 та 1 624,98 грн. 10 % річних, нарахованих за період з 06.10.2019 по 01.06.2021 від суми заборгованості.

Як зазначено судом вище, між позивачем та відповідачем було погоджено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець на вимогу постачальника сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10 процентів річних у порядку ст. 625 ЦК України (п. 7.4 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок інфляційних втрат та 10 % річних є арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 047,85 грн. інфляційних втрат та 1 624,98 грн. 10 % річних визнаються судом та підлягають задоволенню.

Разом з цим, звертаючись до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 809,86 грн. пені, нарахованої від суми заборгованості, за період з 06.10.2019 по 01.06.2021.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно - господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що відповідно до пункту 7.2 договору між сторонами погоджено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення.

Згідно умов п. 7.6 договору нарахування штрафних санкцій (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором здійснюється за весь період такого прострочення.

Таким чином, встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд.

Відповідних висновків дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

Таким чином, перевіривши розрахунок пені, встановивши, що такий є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 809,86 грн. пені визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що судовий збір, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Белвет» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. 2-га Інтернаціональна, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветпром» (61001, Харківська область, м. Харків, вул. Смольна, 30, ) 9 819 (дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 84 коп. заборгованості, 1 047 (одну тисячу сорок сім) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 1 624 (одну тисячу шістсот двадцять чотири) грн. 98 коп. 10 % річних, 2 809 (дві тисячі вісімсот дев`ять) грн. 86 коп. пені та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 06.09.2021.

Суддя О.О. Христенко