РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2021Справа № 905/683/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольська панчішна фабрика» до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення 100 992,00 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в розмірі 100 992,00 грн. за договором суборенди нежитлового приміщення №8/20 від 01.10.2020 та договором суборенди нежитлового приміщення №03/21 від 18.02.2021 на підставі ст.ст. 3, 11, 509, 510, 526, 610, 611, 625, 628, 629 ЦК України та ст.ст. 42, 193, 216, 218, 222 ГК України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.04.2021 року справу №905/683/21 передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

23.06.2021 року від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач-2 жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним.

13.07.2021 року від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно з наказом Держгеокадастру від 24.11.2020 № 504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» відповідача-1 передбачалось ліквідувати як юридичну особу публічного права, тому тривав процес його ліквідації, а також процедура примусового списання коштів заборгованості по ряду відкритих виконавчих проваджень, що призвело до перевищення розміру асигнувань на поточний рік, передбачених кошторисом доходів та видатків.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Маріупольська панчішна фабрика» (далі - орендар) та Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області (далі - суборендар) укладено договір суборенди нежитлового приміщення №8/20 (далі - договір №8/20), за умовами якого (п. 1.1 договору) орендар передає, а суборендар приймає в термінове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 243,5 кв.м., згідно акту прийому-передачі за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 4, 4-й поверх, з метою розміщення офісу.

Відповідно до п. 3 договору №8/20 об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди повноважними представниками сторін, який складається у вільній формі.

Пунктом 5 договору №8/20 передбачено, що предмет оренди вважається повернутим орендарю з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення.

Згідно з п.п. 3.2., 3.3 договору №8/20 суборендар зобов`язаний щомісячно і в повному обсязі вносити орендарю суборендну плату в розмірі 12624,00 грн. на місяць, щомісячно до 20 числа поточного місяця, за минулий місяць. Загальна сума договору складає 37 872,00 грн.

За умовами п. 4.3. договору №8/20 у випадку припинення дії цього договору орендна плата сплачується суборендарем по день фактичної здачі об`єкта оренди орендарю відповідно до акту прийому-передачі приміщення з урахуванням умов даного договору.

Відповідно до п.7.1. договору №8/20 даний договір набирає чинності з моменту його підписання та застосовується до відносин сторін що виникли до його підписання, саме з 01.10.2020 та діє до 31.12.2020 включно.

18.02.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Маріупольська панчішна фабрика» (далі - орендар) та Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області (далі - суборендар) укладений додатковий договір суборенди нежитлового приміщення №03/21, на суборенду того самого об`єкта оренди у період з 01.02.2021 по 28.02.2021 (п. 7.1. договору №03/21).

Пунктом 5.3. договору №03/21 визначено, що загальна сума договору складає 63120,00 грн.

Факт передачі приміщення в користування відповідачу-1 підтверджується актом прийому-передачі нежилого приміщення розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 4 від 01.10.2020, який підписано сторонами договору та копія якого міститься в матеріалах справи.

Поясненнями позивача, які викладені у позовній заяві та відповідача-1, які викладені у відзиві на позовну заяву, актами прийому-передачі нежилого приміщення розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 4 від 01.10.2020 та від 01.01.2021 року, які підписано уповноваженими представниками обох сторін, розрахунком заборгованості за період з 01.10.2020 року по 28.02.2021 року підтверджується факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати орендних платежів за договором №8/20 у період з 01.10.2020 по 28.02.2021 року на суму 37 872,00 грн. та за договором №03/21 у період з 01.10.2020 по 28.02.2021 у розмірі 63 120,00 грн., а всього на загальну суму 100 992,00 грн.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачеві в оренду приміщення відповідно до умов договору оренди, а відповідач, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів та на даний час має перед позивачем заборгованість за договорами №8/20 та №03/21 на загальну суму 100 992,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості, або доказів повернення нерухомого майна з оренди відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача-1, які викладені у відзиві на позовну заяву, проте посилання на перевищення розміру асигнувань у відповідача на поточний рік, передбачених кошторисом доходів та видатків та у зв`язку з цим відсутністю у відповідача коштів для оплати заборгованості не є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості зі сплати заборгованості з орендних платежів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем-1, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати на суму 100 992,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Окрім того, слід зазначити, що пунктом 1 частини 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів з органів держави: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення заборгованості та сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача-1 через Державну казначейську службу України (відповідача-2).

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, м. Краматорськ, Донецької області, бульвар Машинобудівників, 16 ) через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код 37567646) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольська панчішна фабрика» (87515, м.Маріуполь, Донецької області, вул. Митрополитська, 4) 100 992,00 грн. (сто тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 коп. основного боргу та судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 грн.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 13.09.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна