ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 Справа № 917/1197/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/1197/21

за позовною заявою Приватного підприємства "Галафрут" провулок Фермський 20,с. Великий Житин, Рівненський район, Рівненська область,35340

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" вул. Індустріальна,2, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500

про стягнення 347 652, 40 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 23.07.2021 року надійшла позовна заява Приватного підприємства "Галафрут" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 347 652,40 грн. заборгованості.

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату поставленого товару у визначений договором купівлі-продажу товару (продукції) №27 від 01.02.2017 року строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Ухвалою від 26.07.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строки: для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження -5 днів з дня отримання цієї ухвали; для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 26.07.2021 відповідач отримав за юридичною адресою 03.08.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, тому останнім днем строку для подання відзиву є 18.08.2021.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.02.2017 року між Приватним підприємством "Галафрут" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (покупець, відповідач) укладено Договір купівлі-продажу товару (продукції) №27 (арк. с. 6-9).

31.12.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду до Договору купівлі-продажу товару (продукції) №27 (арк. с. 10).

В укладеному Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- продавець зобов`язується продати (виготовляти) та передавати у власність покупцю товар (продукцію), згідно поданої заявки, а покупець зобов`язується приймати цей товар (продукцію) і своєчасно здійснювати його оплату (п.1.1. Договору);

- найменування, кількість товару (продукції), асортимент та термін поставки конкретної партії, умови передачі при кожній поставці вказуються в замовленні покупця, узгодженому сторонами у встановленому цим договором порядку. Зазначення ціни кожної одиниці та партії товару (продукції) в цілому відображається в товарній (товарно-транспортній, видатковій) накладній (п.1.2. Договору);

- приймання товару (продукції) за кількістю місць та якістю упаковки здійснюється в момент її отримання та підтверджується шляхом підписання (товарної, товарно-транспортної, видатковій) накладної (п.2.2. Договору);

- покупець розраховується за отриманий товар (продукцію) шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок продавця (згідно чинного законодавства) не пізніше 14 банківських днів з моменту отримання продукції (п. 2.3. Договору);

- покупець зобов`язаний розраховуватись за отриманий товар (продукцію) не пізніше терміну вказаного в п. 2.3. даного Договору (п. 3.2. Договору);

- право власності на товар (продукцію) переходить від продавця до покупця з моменту підписання уповноваженою матеріально-відповідальною особою останнього товарної (товарно-транспортної) накладної, яка засвідчує факт передачі товару (продукції) покупцю (п. 5.3. Договору);

- даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.1.22022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та умов Договору (п. 6.1. Договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2018 року).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору 06.04.2021 року, 07.04.2021 року позивач передав, а відповідач прийняв товар (продукцію) на загальну суму 355 652,40 грн. Дана обставина підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними №Б від 06.04.2021 року на загальну суму 325 506,00 грн., №Б від 07.04.2021 року на загальну суму 30 146,40 грн. (арк. с. 12, 15).

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки на оплату №323 від 06.04.2021 року на загальну суму 325 506,00 грн. та № 329 від 07.04.2021 року на загальну суму 30 146,40 грн. (арк. с.11,14).

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого за Договором товару (продукції) здійснив частково в сумі 8000,00 грн. (що підтверджується платіжним дорученням №2123 від 03.06.2021 року), внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 347 652,40 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 347 652,40 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу товару (продукції) №27 від 01.02.2017 року.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: завірену копію Договору купівлі-продажу товару (продукції) №27 від 01.02.2017 року; завірену копію Додаткової угоди від 31.12.2018 року до Договору купівлі-продажу товару (продукції) №27 від 01.02.2017 року; завірені копії видаткових накладних №Б від 06.04.2021 року , №Б від 07.04.2021 року; завірені копії рахунків на оплату №323 від 06.04.2021 року, № 329 від 07.04.2021 року; завірену копію платіжного доручення №2123 від 03.06.2021 року.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним договором щодо здійснення ним поставки товару (продукції) в загальній сумі 355 652,40 грн., тоді як відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором не повністю оплатив отриманий товар і заборгованість останнього складає 347 652,40 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 347 652,40 грн. основного боргу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані та не заперечуються, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129,231,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 00446813) на користь Приватного підприємства "Галафрут" (провулок Фермський 20,с. Великий Житин, Рівненський район, Рівненська область,35340, ідентифікаційний код 36182137) 347 652,40 грн. основного боргу та 5214,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.09.2021 року

Суддя Тимощенко О.М.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).