ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

06 вересня 2021 року Справа № 915/1313/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" (, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13/10, оф. 204-А, електронна адреса: )

до відповідача: Миколаївського національного аграрного університету (, 54020, м. Миколаїв, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 9)

про розірвання договору №1-ПГС на постачання природного газу для потреб побутових споживачів від 18.05.2021,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2021 до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" до Миколаївського національного аграрного університету про розірвання договору №1-ПГС на постачання природного газу для потреб побутових споживачів від 18.05.2021.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1313/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 02.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" за №17 від 25.08.2021 залишено без руху.

03.09.2021 позивачем подано до господарського суду заяву від 03.09.2021 про забезпечення позову, якою позивач просить суд забезпечити позов через зупинення виконання Договору №1-ПГС від 18.05.2021 шляхом заборони відповідачу та позивачу вчиняти дії спрямовані на виконання умов договору, до ухвалення остаточного рішення суду.

Заяву обгрунтовано посиланням на те, що позивач не має можливості припинити/обмежити газопостачання відповідача без рішення суду по суті справи або ухвали суду щодо забезпечення позову. Відповідач не має можливості повернути позивачеві виконане за договором, адже в процесі виконання спірного договору відповідач повністю споживає (використовує) переданий природний газ.

Таким чином, на думку позивача, у разі задоволення позовних вимог, відповідач не зможе повернути отриманий від позивача товар, оскільки сам товар переданий товар (природний газ) вже перестане існувати. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

За правилами ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ч. 1, 4 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.08.2018 у справі № 917/1390/17.

Предметом позову в даній справі є розірвання Договору №1-ПГС на постачання природного газу для потреб побутових споживачів від 18.05.2021, укладеного між сторонами.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову через зупинення виконання Договору №1-ПГС від 18.05.2021 шляхом заборони відповідачу та позивачу вчиняти дії спрямовані на виконання умов договору, до ухвалення остаточного рішення суду.

При вирішенні заяви позивача судом враховано наступне.

Відповідно до п.2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

З зазначеного витікає, що процесуальним законом не передбачено можливості заборони вчиняти ті чи інші дії особі, яка сама звернулась з відповідним позовом, тобто - позивачу.

Відповідно до приписів ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На думку суду, за своїм впливом на правовідносини сторін заборона виконувати договір є тотожною розірванню договору.

Верховним Судом неодноразово висловлювалась аналогічна правова позиція щодо того, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони сторонам договору вчиняти ті чи інші дії на його виконання, є фактично тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки унеможливлюють подальше вчинення відповідних дій, пов`язаних з виконання договірних зобов`язань між сторонами. (наприклад, в постановах від 09.10.2018 у справі № 920/407/18, від 12.06.2019 р. у справі № 910/773/19)

Підстав для незастосування наведеної правової позиції Верховного Суду господарський суд не вбачає.

Отже правові підстави для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виконувати договір №1-ПГС від 18.05.2021 відсутні.

Керуючись ст.ст.136-140, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" від 01.09.2021 про забезпечення позову - відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Суддя В.О.Ржепецький