ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року м.Дніпро Справа № 908/620/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат та Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 (суддя Зінченко Н.Г.)

у справі №908/620/21

за позовом: Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак, м. Харків

до відповідача Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат, Запорізька область, м. Мелітополь

про стягнення 126 713,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак до Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат про стягнення 126 713,29 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №14/19 від 05.02.2019, в тому числі 115 175,50 грн. основного боргу за поставлену продукцію, 5 507,22 грн. пені, 1 860,49 грн. 3 % річних і 4 170,08 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 позов задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак, 115 175 (сто п`ятнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 50 коп. основного боргу, 5 507 (п`ять тисяч п`ятсот сім) грн. 22 коп. пені, 1860 (одну тисячу вісімсот шістдесят) грн. 49 коп. 3 % річних, 4 170 (чотири тисячі сто сімдесят) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 заяву Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі №908/620/21 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Мелітопольский м`ясокомбінат на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак 15 000,00 грн. витрат на професійну допомогу. В частині стягнення додаткового гонорару в розмірі 10 000,00 грн. відмовлено.

Акціонерним товариством Мелітопольський м`ясокомбінат подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 та ухвалити нове, яким в задоволені вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. відмовити повністю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що справи про стягнення заборгованості за видатковими накладними є найпоширенішими у господарському судочинстві. Рішення по таким справам не містять складної нормативно-правової інформації, є сталими та загалом ідентичними, а отже апелянт вважає, що адвокат позивача не міг витратити 7,5 годин на підготовку позовної заяви. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд мав врахувати, що розмір відшкодування судових витрат не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Таким чином сума витрат на послуги адвоката у розмірі 15 000,00 грн. є непропорційною до предмету спору та ціни позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу згідно якого останній звертає увагу, що в додатковій угоді сторонами було визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Матеріали справи містять докази, які свідчать про реальність надання правової допомоги, у тому числі і копію квитанції, що підтверджує сплату клієнтом на користь адвоката гонорару у розмірі 15 000,00 грн. Щодо відсутності детального опису робіт, то у разі встановлення сторонами фіксованого розміру гонорару адвоката в договорі, його розмір не залежить від обсягу часу витраченого представником позивача, та є визначеним.

Приватним підприємством Торговий Будинок Лейбл Пак подано апеляційну скаргу, згідно якої, з урахуванням заяви про виправлення описки в апеляційній скарзі, останнє просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 в частині відмови в стягненні додаткового гонорару (гонорару успіху) в розмірі 10 000,00 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача гонорару успіху у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на практику Верховного Суду та зазначає, що судами було вирішено виключну правову проблему щодо можливості віднесення до судових витрат додаткового гонорару, передбаченого договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідно виходити з того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги, є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для заявника. За результатами розгляду справ суди стягували у повному обсязі заявлені суми гонорару успіху. З огляду на зазначене, апелянт вважає, що додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 28.09.2021 підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні додаткового гонорару в розмірі 10 000,00 грн., оскільки судом не в повному обсязі враховано та застосовано судову практику щодо стягнення таких сум.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи. Об`єднано апеляційну скаргу Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат

Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Велика Палата Верховного суду неодноразово вказувала у постановах, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Окрім того відповідач просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000,00 грн.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, на підставі встановлених фактичних обставин справи, не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство Торговий Будинок Лейбл Пак звернулося з позовною заявою до господарського суду Запорізької області про стягнення з Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат про стягнення 126713,29 грн., з яких 115175,50 грн. основного боргу за поставлену продукцію за договором купівлі-продажу № 14/19 від 05.02.2019, 5507,22 грн. пені, 1860,49 грн. 3 % річних і 4170,08 грн. інфляційних втрат.

В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції , зокрема витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та 10 000,00 грн. гонорару успіху, які останній просив покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 позов задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак, 115 175 (сто п`ятнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 50 коп. основного боргу, 5 507 (п`ять тисяч п`ятсот сім) грн. 22 коп. пені, 1860 (одну тисячу вісімсот шістдесят) грн. 49 коп. 3 % річних, 4 170 (чотири тисячі сто сімдесят) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Окрім того даним рішенням судом було відмовлено позивачу в частині присудження додаткового гонорару (гонорару успіху) в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування вказаного рішення було зазначено, що суд повинен оцінювати розумність витрат їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значення для заявника. Кодексом визначено критерії, керуючись якими суд, за клопотанням сторони або з власної ініціативи може відступити від загального правила та нерозподіляти такі витрати повністю або частково на сторону не на користь якої ухвалено рішення. Господарським судом було враховано нескладність спору, який виник між сторонами, невеликий обсяг наданих послуг та виконаних робіт, а також те, що справа є малозначною та розглядалась в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, з огляду на що суд дійшов висновку про неспівмірність категорії спору наданому об`єму адвокатських послуг, з огляду на що і відмовив в частині присудження додаткового гонорару у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 заяву Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі №908/620/21 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Мелітопольский м`ясокомбінат на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак 15 000,00 грн. витрат на професійну допомогу. В частині стягнення додаткового гонорару в розмірі 10 000,00 грн. відмовлено та вказано, що в рішенні Господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі №908/620/21 було вирішено питання щодо стягнення додаткового гонорару та в мотивувальній частині наведено підстави такої відмови. При цьому ст. 244 ГПК України передбачено, що суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З урахуванням того, що питання щодо додатково гонорару було вирішення раніше, судом відмовлено в задоволенні заяви позивача в цій частині.

Колегія вважає обґрунтованими висновки суду про часткове задоволення заяви про розподіл витрат на правничу допомогу з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Позивачем на підтвердження понесених витрат в матеріали справи надано Договір про надання правової допомоги №ЛП від 03.09.2018, Додаткову угоду від 22.02.2021, рахунок фактуру №1/25 від 25.02.2021 на суму 15 000,00 грн., платіжне доручення №349 від 03.03.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги виданий адвокату Фурманову О.В., Акт приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2021.

Як вбачається з Договору про надання правової допомоги №ЛП від 03.09.2018, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Корт Райдер» (виконавець) та приватним підприємством «Торговий будинок «Лейбл Пак» (замовник), замовник доручив виконавцю, а останній прийняв на себе зобов`язання по наданню правової допомоги (юридичних послуг) на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що вартість послуг вказується в Актах виконаних робіт (наданих послуг), які складаються сторонами по мірі необхідності за результатами наданих послуг.

Згідно Додаткової угоди від 22.02.2021 до Договору про надання правової допомоги №ЛП від 03.09.2018 сторони домовились, що додаткова угода визначає, що правова допомога за договором про надання правової допомоги №ЛП від 03.09.2018 надається виконавцем, зокрема, з питання стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №14/19 від 05.02.2019, укладеного між Приватним підприємством «Торговий Будинок «Лейбл Пак» та Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат», у судовому порядку (аналіз документів замовника, складання позовної заяви з додатками, подання до суду).

Згідно п.2 Додаткової угоди сторони домовились, що за надання послуг, визначених умовами даної угоди замовник сплачує виконавцю 15 000,00 грн. Кінцевий перелік (детальний опис) та обсяг наданих послуг та їх загальна вартість визначаються в акті виконаних робіт (наданих послуг), який укладається, підписується сторонами за результатами наданих послуг.

В пункті 3 Додаткової угоди сторони погодили, що у разі досягнення виконавцем позитивного результату для Замовника за результатами судового розгляду справи про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №14/19 від 05.02.2019. замовник зобов`язується сплатити виконавцеві додатковий гонорар (гонорар успіху) у розмірі 10 000,00 грн., протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Згідно акту приймання передачі наданих послуг від 12.05.2021, підписаного сторонами Договору про надання правової допомоги вартість послуги, яка передбачає правовий аналіз документів щодо стягнення заборгованості з АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» за договором купівлі-продажу №14/19 від 05.02.2019, формування доказової бази, складання та подання (направлення) до суду позовної заяви складає 15 000,00 грн.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу та зазначив, що по кількості витраченого адвокатом на надання послуг часу складає 7 годин 30 хвилин з розрахунку розмір оплати послуг 1 година 2 000,00 грн. Разом з тим позивачем не надано детальний опис виконаних робіт та не вказано з яких саме послуг складаються такі роботи. Також відповідач звертає увагу, що дана справа за своєю суттю є нескладною, існує стала судова практика, ціна позову невелика (не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Фактично представник позивача написав типову позовну заяву, предметом стягнення якої є заборгованість за двома видатковими накладними (за видатковою накладною №1489 від 27.04.2020 на момент звернення до суду частково погашена). Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких представник позивача витратив би значний час, а справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, відповідач заперечив проти витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Щодо стягнення 10 000,00 грн. гонорару успіху, то на думку відповідача такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, та не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер для відповідача.

Дослідивши надані в матеріали докази понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи предмет спору та обсяг наданих послуг, зазначених в Акті приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2021, господарським судом було визнано обґрунтованою суму адвокатських витрат у розмірі 15 000,00 грн.

Колегія вважає погоджується з висновком господарського суду, вважає його правильним та обґрунтованим з огляду за наступне.

В частині 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Разом з тим в силу приписів ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, саме на сторону яка не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу та яка заперечує їх розмір покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Відповідачем не зазначено у чому саме полягає неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу витраченому часу та наданими адвокатом послугами, не наведено свого розрахунку щодо розміру правничої допомоги, яку слід стягнути із зазначенням кількості часу необхідного для виконання послуги та її вартості, не вказано обставин, що ставили б під сумнів доцільність, необхідність, обгрунтованість відповідних витрат.

Господарським судом було дотримано критерії визначені кодексом, які необхідно врахувати при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При цьому колегія зазначає, що згідно рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 позивачу було відмовлено в задоволенні заяви в частині присудження додаткового гонорару (гонорару успіх) в розмірі 10 000,00 грн., оскільки стягнення зазначеної суми буде неспівмірним категорії спору у даній справі та наданому об`єму адвокатських послуг.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення з підстав викладених в апеляційній скарзі Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат», оскільки додаткове рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам у справі.

Щодо доводів апеляційної скарги Приватного підприємства «Торговий будинок «Лейбл Пак» колегія зазначає наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги, останнє не погоджується з додатковим рішенням, оскільки господарським судом було частково задоволено заяву останнього про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу останній просить скасувати додаткове рішення в частині відмови в стягненні з відповідача додаткового гонорару (гонорару успіху) в розмірі 10 000,00 грн. При цьому апелянт посилається на судову практику, згідно якої судами стягувалися суми гонорару успіху в повному обсязі, розмір якого визначався стороною.

Колегія вважає за необхідне звернути увагу, що згідно прохальної частини апеляційної скарги, з урахуванням заяви про виправлення описки, Приватне підприємство «Торгований будинок «Лейбл Пак» просить скасувати саме додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 в частині відмови в стягненні додаткового гонорару в розмірі 10 000,00 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь позивача вказану суму гонорару успіху..

При цьому додатковим рішенням в частині стягнення додаткового гонорару (гонорару успіху) в розмірі 10 000,00 грн. відмовлено з посиланнями на п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України та зазначено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі №908/620/21 вже було вирішено питання щодо суми додаткової винагороди та відмовлено в частині її присудження з підстав зазначених в описовій частині вказаного рішення.

Враховуючи, що позивачем не оскаржується рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі №908/620/21 в частині відмови в стягненні додаткового гонорару (гонорару успіху), а додатковим рішення було відмовлено в цій частині з підстав вирішення даного питання раніше, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення з підстав, викладених в апеляційній скарзі позивача, оскільки воно є обґрунтованим та прийнято з правильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18, від 13.02.2020р. у справі №910/2170/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Враховуючи встановлені вище обставини, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянтів, наведені в апеляційних скаргах, вважає їх необґрунтованими, з огляду на що підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваного додаткового рішення господарського суду у даній справі відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянтами не доведено належними та допустимими доказами порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а додаткового рішення без змін.

Враховуючи висновок господарського суду про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» без задоволення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 залишити без задоволення

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2021 у справі №908/620/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко