ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Харків Справа № 913/449/21
Провадження №17/913/449/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного письмового провадження за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман Донецької області,
до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області,
без виклику представників сторін.
Позивач в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі №913/449/21, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Як вказує відповідач, позивач надав до суду документи, які мають неоднакові дані щодо виявленої невідповідності маси вантажу, що викликає сумніви і не може слугувати доказом в порушенні п.5.5 розділу 4 Правил перевезення вантажів.
Відповідач вказує, що ваги, на яких він здійснює зважування вугілля у вагонах, проходять своєчасну перевірку на відповідність їх показників фактичній масі завантаженого у вагони вугілля.
28.07.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшов лист №1171 28.07.2021, засвідчений електронним цифровим підписом, за яким останній надав копію технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №82.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд встановив таке.
21.01.2021 Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» (далі вантажовідправник, відповідач у справі) відвантажило на адресу ПАТ «Львівська вугільна компанія» (далі вантажоодержувач) у вагоні №56526973 за залізничною накладною №52555182 зі станції Новодружівська Донецької залізниці на станцію Родинська Донецької залізниці, вугілля кам`яне (вологість вантажу).
В залізничній накладній №52555182 зазначено, що вантаж маркований тирсою 8 смугами шириною 15-20 см від борта до борта. Вантаж змерзається. Заходи проти змерзання (інші), вантаж перекладений негашеним вапном.
Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №82 станції Покровськ Донецької залізниці (яким було здійснено зважування), остання державна перевірка ваг здійснена 16.07.2020.
Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №482004/16 від 15.01.2021, який підписано 3-ма особами, а саме: заступником начальника станції Ветошко Д.В. та робітниками станції Самойленко Т.М. та Труфановою Л.М., які є комерційними агентами.
В комерційному акті також зазначено, що фактично поверхня вантажу нерівномірна, нижче бортів 10-50 см, оглянути маркування немає можливості, поверхня вантажу засніжена. Є технологічні скоси до торців і с двох сторін до бортів вагона 30 см-50 см*30 см-40 см. Вагон бездвірний, люки закриті. Течі вантажу немає, виїмок немає. Вагон у технічному стані справний. Зав.вантажним двором по штату немає.
Комерційний акт попутної станції зареєстровано на станції призначення під №482004/16 від 15.01.2021 (відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц) і вантаж видавався вантажоодержувачу згідно з цим комерційним актом.
Несплата відповідачем нарахованого штрафу в добровільному порядку слугувала підставою для звернення позивача до із даним позовом.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених вище у відзиві на позов.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 908 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з ч.1 ст. 909 ЦК України, ч.1 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч.5 ст. 307 ГК України).
За змістом ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем ( ч.ч.1,2 ст. 23 Статуту залізниць).
Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Положеннями ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній (абз. 1 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).
У ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.
За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (ст. 122 Статуту залізниць України).
Частиною першою статті 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Статтею 129 Статуту залізниць встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г)повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 затверджені «Правила складання актів».
Відповідно до п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.
Порядок складання та зміст комерційних актів визначений у п.9 Правил складання актів.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Як свідчать матеріали справи, для засвідчення обставин невідповідності фактичної маси вантажу у вагоні №56526973 даним, вказаним вантажовідправником у залізничній накладній №52555182 позивачем на станції Покровськ Донецької залізниці, відповідно до вимог ст. 129 Статуту залізниць України складено комерційний акт №482004/16 від 15.01.2021.
У комерційному акті також містяться відомості про те, що фактично поверхня вантажу нерівномірна, нижче бортів 10 см-50 см, оглянути маркування немає можливості, поверхня вантажу засніжена. Є технологічні скоси до торців і с двох сторін до бортів вагона 30 см-50 см*30 см-40 см. Вагон бездвірний, люки закриті. Течі вантажу немає, виїмок немає. Вагон у технічному стані справний.
Зі змісту комерційного акту вбачається, що перевірка маси вантажу у вагоні №56526973 за накладною №52555182 здійснено залізницею шляхом зважування на 150-ти тонних електронних вагонних вагах №82 станції Покровськ Донецької залізниці, остання державна повірка яких здійснена 16.07.2020.
Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №82 станції Покровськ Донецької залізниці (яким було здійснено контрольне зважування), дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 10.12.2009, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці (а.с. 46-48).
Відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 16.07.2020 (а.с. 47 зворот).
Отже, на час контрольного зважування (15.01.2021), електронні вагонні ваги №82 станції Покровськ Донецької залізниці були повірені, як цього вимагає п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення.
Відповідачем не надано суду доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.
В накладній №52555182 міститься інформація про те, що АТ «Лисичанськвугілля» визначило вагу вантажу у вагоні №56526973 на вагонних вагах (150 т).
Таким чином, вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця.
Комерційний акт №482004/16 від 15.01.2021 підписали: заступник начальника станції Ветошко Д.В. та робітники станції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є комерційними агентами.
Стосовно повноважень осіб, які підписали комерційний акт судова колегія зазначає наступне.
За положеннями п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Таким чином п. 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.
Отже, у пункті 10 Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища: начальник станції і начальник вантажного району, а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці.
За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.
Заступник начальника станції Ветошко Д.В. (посадова інструкція додана до позову, а.с. 26-28) уповноважений на підписання комерційних актів в силу його посадового становища, відповідно до п.10 Правил складання актів.
Повноваження комерційних агентів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом начальника структурного підрозділу «Станція Покровська» Вакуленка Д.В. №113/ДС від 19.01.2021 (а.с. 14-16), відповідно до якого, комерційні агенти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відповідальними особами, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровська згідно з ст.129 Статуту Залізниць України.
Отже, комерційний акт №482004/16 від 15.01.2021 підписаний уповноваженими особами (працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів, за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній фактичній масі вантажу.
Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №56526973 відповідно до залізничної накладної №52555182 складає 7539,00 грн (а.с. 7).
Суд не приймає до уваги ці доводи відповідача, з огляду на таке.
Таким чином, відомості щодо недовантаження вагону саме на 1800 кг є остаточними та не ставляться судом під сумнів з огляду на вищевикладене.
Отже, відповідачем не спростовано факт неправильного зазначення у накладній №52555182 маси вантажу.
З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з віднесенням судового збору на відповідача повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2021.

Суддя О.С. Фонова