РІШЕННЯ

01 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/279/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Бега В.М.

Розглянув справу

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Шептицького, 20, 46008

про стягнення 1 614 537,21 грн.

За участю представників сторін

Позивача: Міненко Віктор Миколайович, довіреність №28/20 від 16.12.2020

Відповідача: Панчук Сергій Миколайович, ордер ТР №084730 від 12.07.2021

ВСТАНОВИВ.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про стягнення 1 614 537,21 грн, з яких: 1 191 794,52 грн основний борг, 151 007,37 грн пеня, 81 439,29 грн штраф 7%, 62 121,36 грн три проценти річних, 128 174,66 грн інфляційні втрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань згідно договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-158 від 28.05.2012.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11.05.2021, головуючим суддею для розгляду справи № 921/279/21 визначено суддю Чопко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.06.2021 справу №921/279/21 прийнято до провадження; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.06.2021 на 11:30 год.

Ухвалою суду від 23.06.2021 відкладено підготовче засідання на 12 липня 2021 на 16:00 год.

В підготовчому засіданні 12.07.2021 оголошено перерву до 28.07.2021 на 15:00 год.

Ухвалою суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/279/21 до судового розгляду по суті на 01 вересня 2021 року на 16:00 год.

В судовому засіданні 01.09.2021 представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 09.07.2021 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили. Представник відповідача поясник, що, відповідно до укладеного 28.05.2012 Договору реструктуризації заборгованості №14/12-158, сторони домовилися про розстрочення заборгованості, яка виникла в межах виконання умов договору поставки природного газу №06/09-2306 від 31.12.2009.

Враховуючи те, що між сторонами укладений договір на транспортування продукції трубопроводами, за умовами якого здійснюється переміщення продукції (природного газу) трубопроводами, тому на нього, разом із нормами ЦК України. Законів України "Про транспорт", Закону України "Про трубопровідний транспорт", Закону України "Про ринок природного газу" та інших законодавчих актів поширюються й норми Господарського кодексу України, зокрема, в частині правового регулювання перевезення вантажів. Даному договору притаманні риси, у тому числі договору перевезення. При цьому, позивач у справі є саме перевізником в розумінні вищевказаних положень чинного законодавства. За таких обставин, до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ч.5 ст.315 ГК України. Відповідно, шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення сум основної заборгованості за надані послуги сплив за період з серпня 2017року по грудень 2020року. У зв`язку з чим просить суд в частині позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Щодо заявлених до стягнення штрафу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних зазначив, що відповідно до ст.266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також пояснив, що у випадку, якщо суд не погодиться із позицією відповідача щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог и зменшити розмір пені, штрафу, 3% річних та інфляційних до 10 % від заявлених.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів відповідача заперечив, та зазначив що строки позовної давності ним не пропущені так як позивач неодноразово звертався до відповідача з метою укладення акту звірки розрахунків, і не підписання їх останнім свідчить про визнання заборгованості, що свідчить про переривання строку позовної давності. Щодо поданого клопотання про зменшення нарахованих штрафу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

28.05.2012 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі Кредитор) ПАТ "Тернопільміськгаз" (далі Боржник) укладено Договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-158, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договром, Кредитор та Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у Боржника перед Кредитором за Договором поставки природного газу від 31.12.2009 №06/09-2306 (п.1.1. Договору).

Загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п.1.1. Договору, складає 3 405 127,77 грн, що підтверджується актом звірки розрахунків (п.2.1. Договору).

Боржник зобов`язався сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п.2.1. Договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення (п.2.2. Договору).

Зобов`язання Боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок Кредитора грошових коштів в термі та сумі, встановлених у п.2.2. Договору на відповідний місяць (п.2.3. Договору).

За невиконання або неналежне виконання умов цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до Договору та чинного законодавства України (п.3.1. Договору).

За прострочення виконання зобов`язань, вказаних у п.2.2. Договору, Боржник зобов`язується сплатити Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу (п.3.4. Договору).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками та діє до 29.04.2022, а в частині виконання зобов`язань за договором до їх повного виконання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (п.1 ст.193 ГК України).

Приписами з ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.2 ст.193 ГК України).

Як стверджує позивач та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, відповідач зобов`язання щодо своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань в період вересень 2017 січень 2021 виконував неналежним чином, і станом на час розгляду спору за ним рахується заборгованість в розмірі 1 191 794,52 грн.

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов`язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу є порушенням зобов`язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Згідно ст.ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст.551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється в письмовій формі.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, зважаючи на допущене відповідачем порушення щодо строків оплати, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 151 007,37 грн. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована за період з 01.09.2017 по 09.02.2021.

Відповідно до положень ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, 549 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських зобов`язань зобов`язаний сплатити господарські санкції - штрафні санкції. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Враховуючи обставини справи, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 81 439,29 грн штрафу.

Також ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 62 121,36 грн за період з 01.09.2017 по 09.02.2021 та інфляційні в сумі 128 174,66 грн за період з 01.09.2017 по 31.01.2021.

Заперечення відповідача про те, що між сторонами існували правовідносини, що випливають з договору перевезення, суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. В Договорі про реструктуризації заборгованості №14/12-158 від 28.05.2012 предмет визначено в п.1.1.:

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор та Боржник домовилися про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі «реструктуризація»), що виникла в Боржника перед Кредитором за договором поставки природного газу від 31 грудня 2009 №06/09-2306.

Звідси видно, що законодавчо визначений предмет договору перевезення - доставка вантажу - не співпадає з предметом Договору про реструктуризацію розстрочення погашення заборгованості. Самі сторони в Договорі про реструктуризацію названі Боржником і Кредитором, в той час як сторонами по договору перевезення сторонами виступають перевізник і відправник, а сам договір може бути укладений в користь третьої особи одержувача. З усій цих причин укладений між сторонами Договір про реструктуризацію заборгованості не може бути визнаний договором перевезення.

Відповідач у відзиві на обґрунтування своїх заперечень посилається на правові позиції, викладені Верховним Судом 16.07.2020 по справі №920/206/19 і 23.07.2020 по справі №920/180/19.

Предметом спору у справах №920/206/19 і №920/180/19 були правовідносини, що виникли між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» і Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з приводу укладеного між ними договору на транспортування природного газу. До таких правовідносин, природно, застосовуються норми Цивільного кодексу про договір перевезення.

Отже, судом встановлено, що ні предмет, ні суб`єктивний склад укладеного між сторонами Договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-158 від 28.05.2012 не відповідає законодавчим визначенням предмету і суб`єктивного складу договору перевезення. Наведене відповідачем судова практика стосується власне договору перевезення і нічим не підтверджує його заперечення.

Законодавством визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Так, загальна позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки (ст.257 ЦК України). Позивач звернувся до суду 11 травня 2021 року. При цьому, просив стягнути заборгованість за період з серпня 2017 року по січень 2021 року. Оскільки частина цього періоду, а саме, час з серпня 2017 року по квітень 2018 року, віддалений від часу звернення до суду в часі більше ніж на три роки, до цих вимог слід застосувати правила про позовну давність, про що заявив відповідач у своєму відзиві. Відтак, позов задовольняється лише в частині стягнення заборгованості, що виникла в період травень 2018 січень 2021 року, котра, згідно з наданими позивачем і не оспореними відповідачем розрахунками, становить 1 021 538 грн 16 коп.

Оскільки вимоги про стягнення інфляційних і 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, їх теж треба задовольнити лише в межах строку позовної давності. Згідно з наданими позивачем і не оспореними відповідачем розрахунками сума інфляційних за період травень 2018 року січень 2021 року становить 73 380 грн 50 коп., а сума 3% річних 38 273 грн 81 коп.

Для окремих видів вимог законом встановлюється спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст.258 ЦК України).

Позивач заявив до стягнення пеню і штраф за період серпень 2017 січень 2021 року. Позов в частині задоволення вимог за період серпень 2017-травень 2020 року не може бути задоволений по причині спливу строків позовної давності (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України). Відтак, суд присуджує до стягення пеню і штраф за період травень 2020 2021. Ці суми за наданими позивачем і не оспореними відповідачем розрахунками становлять: пеня 10 001 грн 32 коп. і штраф 17 876 грн 88 коп.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені і штрафу до 10% від заявлених. Суд звертає увагу, що присуджена до стягнення сума пені і штрафу всього 27 878 грн 20 коп. є незначною, порівняно з сумою заборгованості 1021538 грн. Відтак, передбачених законом (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України) підстав для зменшення штрафу і неустойки немає. В задоволенні клопотання відповідача треба відмовити.

Судові витрати, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 74, 81, 129, 236-238, 240, 252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Клопотання відповідача про зменшення розміру пені, штрафу, 3% річних та інфляційних відхилити.

2.Позовні вимоги задовольнити частково.

3.Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20 (код 21155959) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (код 31301827) 1 021 538 (один мільйон двадцять одну тисячу п`ятсот тридцять вісім) грн. 16 коп. основного боргу, 73 380 (сімдесят три тисячі триста вісімдесят) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 38 273 (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят три) грн. 81 коп. 3% річних, 10 001 (десять тисяч одну) грн. 32 коп. пені, 17 876 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 88 коп. штрафу і 17 415 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 98 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.В задоволенні позову в решті частині відмовити.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2021 року.

Суддя Ю.О. Чопко