УХВАЛА

07 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 912/4033/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

від позивача: Лисенко В.О.,

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області

у складі судді Кабакова В.Г.

від 23.02.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Березкіна О.В., Дармін М.О., Іванов О.Г.

від 12.05.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення 13 588 619, 43 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулося до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - Відповідач) із позовом про стягнення 13 588 619,43 грн, з яких: 11 556 845,51 грн основного боргу, 923 394,62 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат, 88 983,22 грн збитків.

2. Позов мотивований неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №5359/18-БО-18 від 09.10.2018 (далі - Договір) щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, на підставі чого у Відповідача виник обов`язок зі сплати нарахованих сум пені, інфляційних втрат, 3% річних та збитків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021, позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 11 556 845,51 грн основного боргу, 461 697,31 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат, 88 983,22 грн збитків, а також 203 829,29 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

4. Судові рішення мотивовані доведеністю факту неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної оплати отриманого природного газу.

5. Водночас суди скористалися своїм правом щодо зменшення розміру пені на 50%, врахувавши при цьому обставини, які мали значення як для Відповідача (боржника) так і для Позивача (кредитора).

Такими обставинами щодо Відповідача суди визнали: збитковість його послуг; несвоєчасність оплати йому за послуги споживачами; накладення арешту на його рахунки у зв`язку із виконавчими провадженнями; спеціальний режим використання коштів, що надходять на його рахунки; можливість настання негативних наслідків для нього та третіх осіб - споживачів міста у зв`язку з його важким економічним становищем, у вигляді порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальний період.

Поряд з цим судами враховано майновий стан Позивача та недоведеність завдання йому збитків чи перебування у скрутному матеріальному становищі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

6. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021 в частині відмови у стягненні пені у розмірі 461 697,31 грн, прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

7. Касаційна скарга мотивована наявністю підстави для касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на застосування судами статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14.

Також скаржник зазначає про неправильне застосування положень Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 (далі - Порядок №217) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.01.2021 у справі №920/705/19 та від 16.10.2020 у справі №903/918/19.

8. Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

9. 09 жовтня 2018 року між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Споживач) укладено Договір.

10. Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується його прийняти та оплатити на умовах цього договору.

11. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018).

12. Відповідно до пункту 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

13. Згідно з умовами п. 6.1. Договору (пункт 5.1 в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.

14. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

15. На виконання умов Договору Позивач протягом періоду з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно поставив, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 13 591 585,65 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу: від 31.10.2018 на суму 39 131,15 грн; від 30.11.2018 на суму 2 379 253,62 грн; від 31.12.2018 на суму 3 004 829,92 грн; від 31.01.2019 на суму 3 413 522,70 грн; від 28.02.2019 на суму 2 503 764,29 грн; від 31.03.2019 на суму 1 953 403,21 грн; від 30.04.2019 на суму 297 680,75 грн. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

16. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача 923 394,62 грн пені за сукупний період із 27.11.2018 по 30.09.2020 за кожний акт окремо.

17. Відповідач звернувся з клопотання про зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми.

18. Відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством з виробництва та постачання теплової енергії в м. Світловодськ, який здійснює виробничу діяльність щодо забезпечення тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків.

19. Відповідно до довідки від 05.01.2021 №9 станом на 01.12.2020 заборгованість за усіма категоріями споживачів за отриману теплову енергію перед Відповідачем становить 62 492 662,38 грн.

20. Постановою про арешт коштів боржника (Відповідача у справі) від 10.03.2020 у ВП №58618954, прийнятою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борисенко Л.П., накладено арешт на грошові кошти в сумі 7 799 611,91 грн, що містяться на рахунках Відповідача, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

21. Станом на 01.07.2020 торгова дебіторська заборгованість (за основним видом діяльності підприємства, яким є продаж газу) перед Позивачем з боку споживачів становила 49 421 млрд грн, і мала тенденцію до зростання. А станом на 30.09.2020 відповідно до консолідованого звіту Позивача, розмір короткострокових позик складав 78,419 млрд грн, довгострокових - 89,097 млрд грн; всього 167,516 млрд грн.

22. Відповідно до звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2018 році Позивач як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 13 613 258 тис. грн (рядок 2355). Згідно зі звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2019 році, Позивач як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 50 658 211 тис. грн (рядок 2355).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Цивільний кодекс України (далі - ЦК України)

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини; …

Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. … Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення

1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. …

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). …

Стаття 551. Предмет неустойки

… 3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 611. Правові наслідки порушення зобов`язання

1. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

… 3) сплата неустойки; …

Стаття 655. Договір купівлі-продажу

1. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

24. Господарський кодекс України (далі - ГК України)

Стаття 230. Штрафні санкції

1. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. …

25. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України)

Стаття 296. Закриття касаційного провадження

1. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:

… 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

2. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

26. Порядок №217

1. Цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Дія цього Порядку не поширюється на розрахунки, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (Офіційний вісник України, 2002 р., № 10, ст. 482; 2003 р., № 44, ст. 2309) та інших нормативно-правових актів щодо погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

27. Виходячи з положень статті 300 ГПК України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

29. Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).

30. Таким чином, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, що переглядається.

31. Проаналізувавши висновки, що викладені у постанові Верховного Суду, на які посилається Відповідач у касаційній скарзі, Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, з огляду на таке.

32. Так, у справі №908/1453/14 предметом позову стали вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату поставленого природного газу. Водночас, у наведеній справі розмір стягнутої з відповідача пені визначався виходячи з наданого самим відповідачем контррозрахунку та становив лише 77873,65 грн (тобто є значно меншим, порівняно з визначеним Позивачем у справі, що розглядається, розміром пені). Крім того, у справі №908/1453/14 суди виходили з обставин критичного фінансово-господарського стану позивача, на підтвердження чого ним надавалися відповідні докази. У свою чергу, підставою для зменшення заявленого розміру пені стало укладення сторонами спільного протокольного рішення №20/5099 від 14.10.2013, яким сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за електроенергію, поставлену відповідно до договору № 44 від 01.10.2004.

33. Натомість у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, врахували обставини, які мали значення як для Відповідача , так і для Позивача.

34. Таким чином, доводи Позивача про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, є безпідставними, оскільки у справі, що розглядається, та у справі, на яку він посилається, суди дійшли відповідних висновків не у зв`язку з неоднаковим застосуванням норм права, а у зв`язку з наявністю різних фактичних обставин у вказаних справах, що формують зміст правовідносин, а також доказової бази та її різної оцінки судами у кожному конкретному випадку.

35. Крім цього, висновки судів про задоволення клопотання про зменшення розміру пені у цій справі не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, оскільки право суду зменшити розмір пені було реалізоване ним у обох справах у конкретних випадках за наслідками оцінки обставин кожної справи, наведених учасниками справ обґрунтувань та дослідження доказів.

36. Посилаючись на неправильне застосування положень Порядку №217 без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.01.2021 у справі №920/705/19 та від 16.10.2020 у справі №903/918/19 Позивач акцентує увагу на тому, що:

- положеннями Порядку №217 визначено алгоритм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки теплогенеруючих та теплопостачальних організацій зі спеціальним режимом використання для проведення уповноваженим банком розрахунків відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів з гарантованим постачальником природного газу як ресурсу для виробництва теплової енергії;

- Порядок №217 не стосується договірних зобов`язань гарантованого постачальника природного газу та теплопостачальної організації як споживача в частині порядку та строків розрахунків за договором постачання та не змінює строків розрахунків за поставку природного газу, які було погоджено сторонами у договорі;

- положення Порядку №217 не обмежують теплопостачальні організації у можливості виконати свої договірні зобов`язання з оплати за отриманий природний газ за договорами постачання шляхом перерахування на такий спеціальний рахунок власних коштів, отриманих від господарської діяльності;

- оскільки положення Порядку №217 не змінюють порядку розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника газу за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію як споживача природного газу можливості впливати на їх своєчасність, а тому не виключають застосування до відповідача-споживача відповідальності, передбаченої умовами договору у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу (пункт 8.2 договору), а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

37. Суд відхиляє зазначені доводи Позивача, оскільки висновки Верховного Суду у справах на які посилається Позивач стосувалися правомірності проведення нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що не є предметом касаційного розгляду. Суд в межах вказаного касаційного провадження переглядає рішення судів попередніх інстанцій в частині зменшення пені на 50%, правомірність нарахування якої судами встановлено та не оскаржується.

38. Верховний Суд зазначає, що судова практика щодо застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України є усталеною. Суди застосовують низку загальних підходів (правил) при визначення розміру пені, сформованих судовою практикою. Під час вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховувалися такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

39. Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

40. Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені, оскільки це не входить до предмета доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).

41. Таким чином, господарські суди, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішують питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, щодо яких можливе зменшення пені.

42. Така оцінка була проведена судами попередніх інстанцій, а мотивація викладена в судових рішеннях, з якої вбачається, що суди при вирішенні питання про зменшення розміру пені врахували всі обставини, на які посилалися сторони, серед яких і та, що розрахунки між Позивачем та Відповідачем проводяться із використанням рахунків із спеціальним режимом використання.

43. Відтак суди попередніх інстанцій дотрималися загальних критеріїв зменшення розміру пені, врахували конкретні обставин справи та дійшли обґрунтованого висновку про можливість такого зменшення на 50%.

44. Суд також відхиляє аргументи Позивача в цій частині, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, поданих сторонами на підтвердження своїх доводів про розмір пені, що повинен бути стягнутий на користь Позивача, або причин його зменшення, що не входить до визначених процесуальним законодавством меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК.

45. Отже, наведені Позивачем у касаційній скарзі постанови Верховного Суду прийнято за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), ніж у справі, яка розглядається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. З огляду на викладене, Суд зазначає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Судові витрати

47. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, пункт 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження відкрите на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021 у справі №912/4033/20 на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко