ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Справа № 902/289/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. (повний текст - 29.06.2021р.) у справі №902/289/21 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул.600-річчя, 13, м.Вінниця, 21021)

про стягнення 603316,14 грн.

за участю представників:

позивача Безпалюк О.Л., довіреність №14-338 від 22.12.2020р.;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 частково задоволено позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 603316,14 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 196956,47 грн - пені, 159032,60 грн - 3% річних; 50370,60грн - інфляційних втрат та 9049,74 грн - витрат на сплату судового збору. В позові в частині стягнення 50% пені у розмірі 196956,47 грн відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовний вимог щодо стягнення неустойки, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (арк.справи 142-148).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що не погоджується з рішенням щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру неустойки, і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.ст.6, 11, 534, 626, 629 Цивільного кодексу України, та процесуального, ст.ст.12, 233 Господарського кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

Скаржник вважає, що при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні; дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Також судом не з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Зазначає, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 196956,47 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки у розмірі 196956,47 грн задоволити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 11.08.2021р. поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 08.09.2021р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам справи у строк по 30.08.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвалою від 30.08.2021р. задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" не скористалося правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 08.09.2021р. представник Комунального підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений у встановленому законом порядку (арк.справи 166).

Враховуючи положення ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також те, що судом належно повідомлено всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 08.09.2021р. представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 196956,47 грн, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки у розмірі 196956,47 грн задоволити.

Відповідно до приписів ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 196956,47 грн.

Враховуючи приписи ст.269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 196956,47 грн.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

27.09.2019р. Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, за Договором Постачальник) та Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (відповідач, за Договором Споживач) укладено договір №2190/1920-БО-1 постачання природного газу (далі - Договір).

Як погоджено п.1.1 Договору Постачальник зобов`язувався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач в свою чергу зобов`язувався оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно п.1.2 Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Як встановлено п.2.1 Договору Постачальник передає Споживачу у жовтня 2019 квітні 2020 року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 13 100 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2019 - 1400 тис.куб.м.; листопад 2019 - 2000 тис.куб.м.; грудень 2019 - 2500 тис.куб.м.; січень 2020 - 2800 тис.куб.м.; лютий 2020 - 2100 тис.куб.м.; березень 2020 - 1800 тис.куб.м.; квітень 2020 500 тис.куб.м.

Згідно п.3.8 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

Ціна за 1000 куб.м природного газу визначається Сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту (п.4.2. Договору).

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахування вартоcті послуг його транспортування (п.4.4. Договору).

Пунктом 5.1. Договору Сторони погодили, що оплати за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.5.3. Договору оплата здійснюється наступним чином:

1) Споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги п.п.2 п.11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до п.5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги п.п.2 п.11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в станові уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань, тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно пункту 9.3. Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому між Сторонами було підписано ряд Додаткових угод, якими вносились зміни до Договору, зокрема:

- Додаткова угода №1 від 31.10.2019р., якою визначено обсяг (об`єм) природного газу замовлений Споживачем на жовтень 2019 року в кількості 750 кб.м.;

- Додаткова угода №2 від 31.10.2019р., якою, з поміж іншого, доповнено п. 4.2. Договору п.п. 4.2.1., та встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.10.2019р. по 31.10.2019р. (включно) в сумі 4272,7604 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 5127,3125 грн.. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.10.2019р. по 31.10.2019р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 4429,9504 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 5315,9405 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №3 від 12.11.2019р., якою доповнено п.4.2. Договору п.п.4.2.2., та встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.11.2019р. по 30.11.2019р. (включно) в сумі 4899,00 грн, крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 5878,80 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.11.2019р. по 30.11.2019р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 5056,19 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 6067,43 грн за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №4 від 09.12.2019р., якою доповнено п.4.2. Договору п.п.4.2.3., та встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.12.2019р. по 31.12.2019р. (включно) в сумі 4276,6958 грн, крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 5132,035 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.12.2019р. по 31.12.2019р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 4433,8858 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 5320,663 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №5 від 23.12.2019р., якою, з поміж іншого, встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2020р. по 30.04.2020р. (включно) в сумі 5500,00 грн, крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 6 600,00 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 157,19 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.01.2020р. по 30.04.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 5657,19 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 6788,63 грн за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №6 від 28.01.2020р., якою, з поміж іншого, встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2020р. по 31.01.2020р. (включно) в сумі 4650,00 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 5580,00 грн.. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 157,19 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.01.2020р. по 30.04.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 4774,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 5728,99 грн. за 1000 куб.м.. Викладено з 01.01.2020р. п.7.2. Договору в новій редакції та встановлено відповідальність за прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1., 5.6. цього Договору пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення;

- Додаткова угода №7 від 29.01.2020р., якою визначено обсяг (об`єм) природного газу замовлений Споживачем на січень 2020 року в кількості 2500 кб.м.;

- Додаткова угода №8 від 24.02.2020р., якою встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. (включно) в сумі 3948,00 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 4737,60 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 4072,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 4886,59 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №9 від 23.03.2020р., якою встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.03.2020р. по 31.03.2020р. (включно) в сумі 3396,00 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 4075,20 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.03.2020р. по 31.03.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 3520,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 4224,16 грн за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №10 від 30.04.2020р., якою доповнено п. 2.1. Договору, та погоджено, що Постачальник в період травень-вересень 2020 передає Споживачу замовлений останній природний газ в кількості 460 тис.куб.м, в розмірі по місяцях: травень 2020 120 тис.куб.м.; червень 2020 50 тис.куб.м.; липень 2020 80 тис.куб.м.; серпень 2020 80 тис.куб.м.; вересень 2020 130 тис.куб.м..

Встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.04.2020р. по 30.02.2020р. (включно) в сумі 2897,00 грн, крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 3476,40 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.04.2020р. по 30.04.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 3021,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 3625,39 грн. за 1000 куб.м. Призупинено дію пунктів 3.3., 3.4. розділу 3 Порядок та умови передачі природного газу та абзацу другого підпункту 1) пункту 6.3. розділу 6 Права та обов`язки сторін цього Договору на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211;

- Додаткова угода №11 від 22.05.2020р., якою встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.05.2020р. по 31.05.2020 р. (включно) в сумі 2275,72 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 2730,86 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.05.2020 р. по 31.05.2020 р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 2399,88 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2879,85 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №12 від 22.06.2020р., якою встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.06.2020р. по 30.06.2020р. (включно) в сумі 2142,28 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 2570,736 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн. за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.06.2020 р. по 30.06.2020 р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 2266,44 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2719,73 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №13 від 22.07.2020р., якою встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. (включно) в сумі 2297,530 грн., крім того ПДВ -20%, усього разом з ПДВ 2757,036 грн. До ціни за природний газ додано тариф на послуги транспортування природного газу в сумі 124,16 грн за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м. на добу. За використаний у період з 01.07.2020р. по 31.07.2020р. (включно) природний газ з урахування тарифу на послуги транспортування Споживач зобов`язується сплатити 2421,69 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2906,03 грн. за 1000 куб.м.;

- Додаткова угода №14 від 31.07.2020р., якою поновлено з 01.08.2020р. дію пунктів 3.3., 3.4 розділу 3 розділу 3 Порядок та умови передачі природного газу та абзацу другого підпункту 1) пункту 6.3. розділу 6 Права та обов`язки сторін цього Договору.

Як встановлено з матеріалів справи, Постачальник з 01.08.2020р. здійснює постачання природного газу Споживачу та включає Споживача в реєстр споживачів Компанії на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи відповідно до вимог, передбачених п. 11 Положення про ПСО.

Позивачем на виконання умов Договору у період жовтень 2019 - вересень 2020 було передано відповідачу природний газ на загальну суму 54101801,88 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (арк.справи 48-59).

Натомість, відповідач, в порушення умов Договору та взятих на себе зобов`язань, оплату за отриманий товар здійснював несвоєчасно, та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п.5.1. Договору, провівши розрахунки за поставлений природний газ з затримкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по операціях за Договором №2190/1920-БО-1 (арк.справи 15-23).

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором стало підставою нарахування та звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення 393912,94 грн. - пені, 159032,60 грн. - 3% річних та 50370,60 грн. - інфляційних витрат.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

За змістом статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою Договір постачання природного газу №2190/1290-БО-1 від 27.09.2019р., з урахуванням додаткових угод, є договором поставки.

Положеннями частини 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено поняття договору поставки як договору, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення (частина друга статті 265 ГК України).

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (частина 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу").

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" до обов`язків споживачів природного газу віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина 3 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується поставка позивачем в період жовтень 2019 вересень 2020 року відповідачу природного газу на загальну суму 54101801,88 грн, та проведення останнім розрахунків за спожитий природний газ. При цьому, відповідні розрахунки відповідачем проведено з порушенням положень п.5.1. Договору.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст.230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.5.1. цього Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 17,8% річних (14,2% річних в редакції Додаткової угоди №6 від 28.01.2020р.), але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов Договору та зважаючи, що п.7.2 Договору передбачена майнова відповідальність, колегія суддів погоджується з розрахунком позивача і зазначає про обґрунтованість вимог позивача та правомірність нарахування пені в розмірі 393900,94 грн за прострочення відповідачем оплати за отриманий газ за Договором №2190/1920-БО-1 від 27.09.2019р. про постачання природного газу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 39391,29грн.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №902/417/18 зробила наступний правовий висновок: «для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зобов`язання за Договором повністю виконані в жовтні 2020 року. Станом на момент звернення з позовом до суду відповідач здійснив усунення порушення грошового зобов`язання.

Як зазначалося відповідачем, КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго, як теплопостачальна організація, не має впливу на процес розподілу отриманих від споживачів грошових коштів як оплати за спожиту теплову енергію, які зараховуються на рахунок із спеціальним режимом використання з подальшим їх перерахуванням позивачу відповідно до нормативів, затверджених НКРЕКП. Господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль у сфері надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, лікарням, дошкільним та шкільним навчальним закладам. Водночас, заборгованість виникала в зв`язку з недостатністю коштів на рахунках з спеціальним режимом використання, умовленому зокрема неплатежами різних категорій споживачів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при зменшенні розміру пені до 196956,47 грн від заявленої суми правомірно врахував виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також прийняв до уваги фінансовий стан боржника, при цьому врахував, що несвоєчасна оплата вартості отриманого за договором природного газу мала місце в тому числі через несплату кінцевими споживачами; добросовісну поведінку відповідача; відповідач не міг впливати на розподіл коштів з рахунку із спеціальним режимом використання, нормативи відрахування з якого визначалось Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність відповідача є соціально-значимою, оскільки як теплопостачальна організація, відповідач забезпечує діяльність таких важливих соціальних об`єктів як: учбові заклади, дитячі садки, лікарні, населення в межах м. Вінниця. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем вказані обставини були підтверджені належним чином (арк.справи 97-99).

Колегія суддів, оцінивши доводи сторін у цій справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі для вирішення питання щодо зменшення/не зменшення розміру пені, зокрема, зважаючи на те, що нарахування та стягнення з відповідача 196956,47 грн - пені, 159032,60 грн - 3% річних; 50370,60грн - інфляційних втрат слугує компенсацією позивачеві негативних наслідків, пов`язаних з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення з відповідача пені в повному обсязі, призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17, від 12.12.2018р. у справі №921/110/18, від 14.01.2019р. у справі №925/287/18р., від 22.01.2019р. у справі №908/868/18.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними вимоги відповідача про зменшення до 39391,29 грн. заявленої до стягнення суми пені, оскільки з урахуванням конкретних обставин, зменшення розміру пені на 50% є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Згідно з положеннями статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії).

Доводи скаржника спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2021р. у справі №902/289/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.09.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.