РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021Справа № 910/8777/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС АГРОМАРС"

про стягнення 90 936,71 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС АГРОМАРС" про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань у розмірі 90 936,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2020 у справі № 910/20888/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2021 № 910/8777/21 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.06.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8777/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача та отримана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також, ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі двічі направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС АГРОМАРС", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Пожарського, буд. 3, м. Київ, 02094. При цьому, перший конверт з ухвалою суду з указаної адреси повернувся з відміткою пошти про причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою", а направлене вдруге поштове відправлення було вручено представнику відповідача під розписку.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-Дальнобой" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс "Агромарс" (покупець за договором) було укладено Договір поставки колес та шин № 852/2016П/186/2016/КАМ/0 (далі - Договір), за умовами п. 3.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару та передати його у власність покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити поставлений постачальником товар.

Предметом даного Договору є колеса та шини (далі - товар), перелік, асортимент, ціна за одиницю яких визначені рахунками-фактурами до даного Договору та товаро-супровідними документами на кожну окрему партію Товару (п.3.2 Договору).

Розділами 3 - 16 Договору сторони узгодили кількість та якість товару, умови, строки та порядок поставки товару, вартість договору та порядок розрахунків, умови приймання товару, відповідальність сторін, інші умови тощо.

Згідно з пунктом 11.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

Якщо за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії даного Договору жодна зі сторін не заявить письмово про його розірвання, то Договір вважатиметься пролонгованим на 1 (один)рік. Кількість таких однорічних пролонгацій даного Договору є необмеженою (п.11.2 Договору).

Окрім цього сторонами узгоджено та підписано 28.09.2016 протокол розбіжностей до Договору поставки № 852/2016П/186/2016/КАМ/0 від 28.09.2016.

За умовами п.4.1 Договору асортимент, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю Товару визначається у рахунках - фактурах до даного Договору та передбачаються у накладних документах на кожну окрему партію товару.

Поставка товару здійснюється постачальником на умовах терміну DAP - за адресою: Київська область, Вишгородський р-н, с. Гаврилівка (п.5.1 Договору).

Строк поставки Товару складає 5 (п`ять) банківських днів з моменту узгодження рахунку (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 5.3 Договору постачальник зобов`язаний надати покупцю рахунок - фактуру протягом 24 годин з моменту отримання замовлення від покупця.

За умовами п.5.4 Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей), у момент поставки на кожну партію товару постачальник надає покупцю наступні документи: сертифікат якості; товарно-транспортну накладну (ТТН); видаткову накладну; оригінал рахунку-фактури; інші супровідні документи згідно діючого законодавства.

Товар, що поставляється за даним Договором, повинен відповідати державним стандартам України, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до його якості, і підтверджуватися сертифікатом якості або іншими документами, які є необхідними для товару даного виду згідно з вимогами діючого законодавства України (п. 4.2 Договору).

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем згідно з даними, вказаними у супровідних документах на товар в порядку, що визначається чинним законодавством України та даним Договором п. 4.3., п. 4.4. даного Договору та за кількістю - відповідно до даних, зазначених у рахунках-фактурах та видаткових накладних до даного Договору. (п.5.1 Договору).

Право власності на товар, що поставляється, переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцю на його складі та підписання сторонами відповідних накладних (п.5.12 Договору).

Згідно п. 6.6 Договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткових накладних.

У відповідності до п.6.5. Договору розрахунок за кожну партію товару здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника на умовах 100% подальших розрахунків на протязі 14-ти банківських днів з моменту поставлення товару (відстрочка платежу) (п.6.5 Договору).

Датою оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 6.3 Договору).

На виконання умов вищевказаного Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар (шини) на загальну суму 1 520 506,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №ЕЛС0713173.50603878 від 13.07.2020 року на суму 275 170,00 грн., № ЕЛС0713153.50602876 від 13.07.2020 року на суму 447 770,00 грн., №ЕЛС0713149.50601874 від 13.07.2020 року на суму 348 178,00 грн., №ЕЛС0713133.50598877 від 13.07.2020 року на суму 649 388,00 грн.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується засвідченими печаткою підписами на видаткових накладних представників постачальника та підписами представника покупця Нітчук О.І., повноваження якої підтверджуються копією довіреності № КА-875 від 13.07.2020 року строком дії до 22.07.2020 року.

Вказані обставини встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/20888/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС "АГРОМАРС" про стягнення 1 653 434,31 грн., а саме 1 520 506,00 грн. основного боргу, 71 984,50 грн. пені, 17 996,13 грн. процентів річних та 42 947,68 грн. втрат від інфляції, втрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн., яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС "АГРОМАРС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" 1 520 506,00 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять тисяч п`ятсот шість грн. 00 коп.) основного боргу, 71 787,82 грн. (сімдесят одну тисячі сімсот вісімдесят сім грн. 82 коп.) пені, 17 946,96 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість грн. 96 коп.) процентів річних, 42 947,68 грн. (сорок дві тисячі дев`ятсот сорок сім грн. 68 коп.) втрат від інфляції та 24 797,82 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто сім грн. 82 коп.) витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення з відповідача 18 246,07 грн 3% річних та 72 690,64 грн інфляційних за період прострочення сплати суми боргу, стягнутої вказаним судовим рішенням, оскільки заборгованість перед позивачем наразі відповідачем не сплачена.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/20888/20 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС "АГРОМАРС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" 1 520 506,00 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять тисяч п`ятсот шість грн. 00 коп.) основного боргу, 71 787,82 грн. (сімдесят одну тисячі сімсот вісімдесят сім грн. 82 коп.) пені, 17 946,96 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість грн. 96 коп.) процентів річних, 42 947,68 грн. (сорок дві тисячі дев`ятсот сорок сім грн. 68 коп.) втрат від інфляції та 24 797,82 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто сім грн. 82 коп.) витрат по сплаті судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При прийнятті вказаного судового рішення судом встановлено, що свої зобов`язання щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "МСС "ТІДІСІ-Дальнобой" грошових коштів за Договором в сумі 1 520 506,00 грн. за поставлений товар у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс "Агромарс" утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у зазначеному вище розмірі.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/20888/20, яке набрало законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Відтак, не потребує доказуванню при розгляді цієї справи встановлений у вказаному судовому рішенні факт прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача з договором поставки колес та шин № 852/2016П/186/2016/КАМ/0 від 28.09.2016 у розмірі 1 520 506,00 грн.

Належних до допустимих доказів погашення відповідачем боргу за договором поставки колес та шин № 852/2016П/186/2016/КАМ/0 від 28.09.2016, стягнутого вказаним судовим рішенням, матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором, існування якої підтверджено вказаним рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/20888/20, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 18 246,07 грн за період прострочення з 01.01.2021 по 26.05.2021 та інфляційні у розмірі 72 690,64 грн за період прострочення з січня 2021 року по квітень 2021 року.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

При цьому, суд враховує, що у вказаному рішенні позивачем було заявлено, а судом стягнуто на підставі статті 625 Цивільного кодексу України проценти річних за період з 01.08.2020 по 22.12.2020 та інфляційні втрати за вересень 2020 року - листопад 2020 року.

З урахуванням наведеного, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині правильні й обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Відповідач обставин свого прострочення перед позивачем не спростував та не заперечив.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та задоволенню підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

При цьому, судом не здійснюється розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена позивачем у сумі 3000,00 грн у зв`язку з відсутністю відповідних доказів її надання, передбачених ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС АГРОМАРС" (вул. Пожарського, буд. 3, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код 30160757) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" (вул. Рибальська, буд. 2, каб. 201, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код 33212540) 18 246,07 грн 3% річних, 72 690,64 грн інфляційних та 2270,00 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06.09.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко