ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 м. Дніпро Справа № 904/3129/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення виклику сторін) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 (повний текст складено 11.06.2021, суддя Рудь І.А.) у справі №904/3129/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 8 131 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

У березні 2021 до Господарського суду Дніпропетровської області звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі Залізниця) з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ПрАТ "Інгулецький ГЗК" плату за користування вагонами в розмірі 8 131,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 20.03.2020 №ПР/М-20240/НЮдч.

Позивач зазначає, що Залізницею прийняті до перевезення порожні власні вагони на адресу ПрАТ "Інгулецький ГЗК", які прибули на станцію призначення Інгулець, але своєчасно не забирались відповідачем, про що Залізницею складено акти загальної форми ГУ-23 від 19.09.2020, від 20.09.2020, від 21.09.2020, від 22.09.2020, від 23.09.2020, від 24.09.2020 та від 30.09.2020, що підписані відповідачем із застереженнями. Затримка виникла через зайнятість колій на станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці, у зв`язку із несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем ПрАТ "Інгулецький ГЗК на свою під`їзну колію. На підставі зазначених актів позивачем складені відомості плати за користування вагонами, які підписані відповідачем із запереченнями щодо непогодження із нарахованою платою за користування вагонами, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з ПрАТ "Інгулецький ГЗК" на користь позивача плату за користування вагонами в сумі 8 131,80 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що прийняті до перевезення Залізницею спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача. При цьому, суд встановив, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу; приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник посилається на такі обставини:

- всі акти загальної форми ГУ-23 були підписані відповідачем із застереженнями, в яких зазначалось про порушення Залізницею п. 7 укладеного між сторонами договору від 20.03.2020 в частині подання вагонів на під`їзні колії відповідача в тій кількості, що прибули;

- на час складання актів №№3799, 3801, 3830, пред`явлені відповідачем вагони не були прийняті Залізницею, про що зроблено застереження. Тобто, неприйняття станцією пред`явлених до перевезення вагонів унеможливлює прийняття відповідачем вагонів, що прибули на його адресу.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористався, що за положеннями ч. 3 наведеної статті не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку прийнятого судового рішення.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 у справі №904/3129/21; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

20.03.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (Залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладено Договір №ПР/М-20240/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі Договір).

Пунктом 1 Договору передбачено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" стрілкою №5 до продовження станційної колії №3 та стрілкою №23 до продовження станційної колії №2.

Під`їзна колія обслуговується власними локомотивами. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено на подовженні колії №3 біля вхідного сигналу "Н-І", на продовженні колії №2 біля вхідного сигналу "Н-ІІ".

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 Договору).

Здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється за повідомленнями, які передає відповідальний працівник станції Інгулець за телефоном відповідальному працівнику залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" не пізніше ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2 (п. 5 Договору).

Згідно з п. 6 Договору вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій №1, 2, 3, IV, 5, 6, 7, 8, 9, 10 станції Інгулець за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Усі вагони здаються на під`їзну колію у тій кількості, в якій прибули на станцію Інгулець, але не більше 260 осей, вагою не більше 1430 тони (п. 7 Договору).

Відповідно до п. 8 Договору про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії відповідальний працівник залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" повідомляє за телефоном відповідального працівника станції примикання Інгулець залізниці не пізніше ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з подальшим наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 10 Договору).

Власник колії сплачує залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦД" (п. 14 Договору).

У відповідності з п. 21 Договору цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками і діє з 1 квітня 2020 року до 31 березня 2021 року включно.

У вересні 2020 на адресу відповідача були прийняті до перевезення порожні власні вагони за залізничними накладними (т. 1, а.с. 141-220, т. 2, а.с. 1-171, т. 3, а.с. 1-173, т. 4, а.с. 1- 144, т. 5, а.с. 1-63), згідно з якими станція та залізниця призначення є Інгулець Придніпровської залізниці.

По прибутті вагонів на станцію призначення, Залізниця повідомила відповідача про її готовність передати вагони, про що зроблено записи у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (т. 1, а.с. 113-140).

За фактом неприйняття вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію, станцією затримки - Інгулець складено акти загальної форми ГУ-23 №№ 3775, 3776 від 19.09.2020, №№ 3783, 3784, 3787, 3790 від 20.09.2020, №№ 3797, 3799, 3801, 3803 від 21.09.2020, №№ 3805, 3808, 3811, 3824 від 22.09.2020, №№ 3825, 3830, 3833, 3834, 3842, 3843 від 23.09.2020, №№ 3851, 3852 від 24.09.2020, №№ 3885, 3888, 3889 від 30.09.2020 (т. 1, а.с. 88-122).

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника нарахована плата за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 20099340, 20099342, 20099343, 20099344, 20099345, 21099346, 21099347, 21099354, 22099355, 22099356, 22099357, 22099361, 2*3099367, 23099368, 23099371, 24099372, 24099374, 24099378, 24099379, 24099380,25099382,25099385, 30099400, 01109401, 01109402, 01109403,01109404, 03109416 у загальному розмірі 8 131 грн. 80 коп. (т. 1, а.с. 21-78).

Вказані вище акти загальної форми ГУ-23 та відомості плати за користування вагонами працівниками ПрАТ "Інгулецький ГЗК" підписані із запереченнями щодо порушення умов спірного договору - різниця в кількості вагонів, а також, у зв`язку з тим, ПрАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" не має можливості приймання порожніх вагонів через відсутність вільних колій, внаслідок неприйняття станцією Інгулець Придніпровської залізниці на під`їзні колії та простоювання одиниць розбірки. Відповідач заявлену до стягнення плату за користування вагонами не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення у даній справі слід залишити без змін, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Предметом спору є вимога Залізниці про стягнення з ПрАТ "Інгулецький ГЗК" плати за користування вагонами. Підставою визначено затримку вагонів з вини відповідача, у зв`язку з чим йому нарахована плата за їх користування.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва №1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Як зазначено у п. 14 Договору, власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами; за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно зі Статутом залізниць України:

- стаття 46: "Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу";

- стаття 125: "Після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач";

- стаття 119: "За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати".

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом (пункти 9, 10 Правил)).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, станцією призначення оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом №1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356), розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 20099340, 20099342, 20099343, 20099344, 20099345, 21099346, 21099347, 21099354, 22099355, 22099356, 22099357, 22099361, 23099367, 23099368, 23099371, 24099372, 24099374, 24099378, 24099379, 24099380,25099382,25099385, 30099400, 01109401, 01109402, 01109403,01109404, 03109416 у загальному розмірі 8 131 грн. 80 коп. (т. 1, а.с. 21-78), яка є правильно розрахованою, як встановлено апеляційним судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заявленої плати за користування вагонами.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на положення ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Таким чином, підстави, які б звільнили відповідача від нарахованої плати, у даному випадку відсутні.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про те, що позивачем не було надано належних доказів щодо вини відповідача у затримці спірних вагонів на станції призначення спростовуються матеріалами справи, зокрема, актами загальної форми, що були складені Залізницею за участю представника відповідача, підписані ним і додані до матеріалів справи в якості доказів. Отже, є документально підтвердженим, що відповідач був обізнаний про те, що на станції призначення має місце скупчення вагонів. Додатковим підтвердженням цього факту є інформація, що міститься в Книзі повідомлень.

Посилання скаржника на підтвердження факту прийняття вагонів до перевезення на адресу відповідача спростовується наявними в матеріалах справи залізничними накладними на спірні вагони, в яких наявні відповідні відмітки Залізниці і вантажоодержувачем значиться відповідач - ПрАТ "Інгулецький ГЗК" (т. 1, а.с. 141-220, т. 2, а.с. 1-171, т. 3, а.с. 1-173, т. 4, а.с. 1- 144, т. 5, а.с. 1-63). Відмова від сплати нарахованої суми відповідачем підтверджується запереченнями, що були наведені представником ПрАТ "Інгулецький ГЗК" на звороті відомостей плати за користування вагонами.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.

Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Право скаржника порушено не було.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 (повний текст складено 11.06.2021, суддя Рудь І.А.) у справі №904/3129/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 у справі №904/3129/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков