РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.08.2021Справа № 910/9011/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний код 31650052)

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код 22945712)

про стягнення 9 972, 83 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 9 972, 83 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що за пошкодження, завдані ТЗ Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП 18.09.2019 відповідач мав сплатити на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" суму страхового відшкодування у розмірі 45 038, 40 грн, а фактично відшкодував лише 35 065, 57 грн, отже, недоплата становить 9 972, 83 грн, що і підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала від 08.06.2021 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 871 та відповідно 14.04.2021 була отримана представником останнього згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, у встановлений ухвалою суду від 08.06.2021 п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронний Холдінг" (страхувальник) 31.08.2019 укладено Генеральний договір № 6-00 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого п. 1.2. предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом зазначеним у сертифікаті.

Відповідно до сертифікату № 60 від 31.08.2019, який було укладено на виконання умов вказаного вище генерального договору, застраховано транспортний засіб Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із позовної заяви вбачається, що на підставі договору оренди № 01-60/15-1 від 01.07.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронний Холдінг" передало транспортний засіб Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Барс", що підтверджується актом прийому-передачі майна від 08.07.2019.

Відповідно до довіреності № 02-02 від 08.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронне агентство "Барс" уповноважене представляти інтереси страхувальника у всіх правовідносинах, які виникли внаслідок ДТП 18.09.2019 за участю транспортного засобу Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.09.2019 в м. Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу МАN 18430, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом ПП державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під управлінням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу № АО/001590114 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 100 000, 00 грн; франшиза - 2 000, 00 грн).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2019 у справі № 216/5883/19 водія ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

19.09.2019 уповноважений представник страхувальника, а саме водій ОСОБА_2 повідомив страховика про ДТП та надав пояснення про настання події з наземним транспортним засобом разом із заявою на виплату суми страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку СТО ФОП Чаплінського О.В. № 52 від 02.10.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 71 641, 00 грн.

Керуючись умовами договору, позивач на підставі страхового акту № 12172-02 від 25.10.2019 здійснив виплату суми страхового відшкодування в розмірі 71 641, 00 грн на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 28544 від 25.10.2019 на суму 71 641, 00 грн.

Крім того, суд вказує, що в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт від 26.12.2019 на загальну суму 75 084, 00 грн.

Відтак, позивач зазначає, у зв`язку із виплатою суми страхового відшкодування в розмірі 71 641, 00 грн за відновлення автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якому була заподіяна шкода внаслідок неправомірних дій страхувальника відповідача, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на вказану суму як до особи відповідальну за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із регресною вимогою на суму 71 641, 00 грн № 9480 від 15.11.2019, однак відповідачем було здійснено лише кілька платежів на загальну суму 35 065, 57 грн., що також підтверджується доданим до позову листа відповідача № 405-Ю від 20.10.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вина водія ОСОБА_1 встановлена постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2019 у справі № 216/5883/19.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АО /001590114 в розмірі 69 641, 00 грн із врахуванням франшизи в розмірі 2 000, 00 грн. у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 71 641, 00 грн. згідно платіжного доручення № 28544 від 25.10.2019.

Водночас суд зазначає, що позивачем у позовній заяві наведено розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу - 0, 55.

Також суд звертає увагу на те, що коефіцієнт фізичного зносу 0, 55 міститься і у звіті експерта № 21294 від 08.09.2020, який було направлено відповідачем позивачу разом з листом № 405-Ю від 20.10.2020.

Крім того, із доданого до вказаного листа розрахунку відповідача вбачається, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля за його підрахунками склала 58 278, 03 грн, що на переконання суду не є належним чином підтвердженим з огляду на наявність в матеріалах справи рахунку СТО № 52 від 02.10.2019 на суму 71 641, 00 грн із відповідним актом виконаних робіт від 26.12.2019 на суму 75 084, 00 грн.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Водночас як вбачається із доводів позивача, з якими в свою чергу погоджується суд, зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається, що рік випуску останнього - 2012, а тому при проведенні розрахунку суми страхового відшкодування повинен бути застосований коефіцієнт фізичного зносу 0, 55.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи наведений у позовній заяві розрахунок - 19 940, 00 грн + 6 969, 00 грн + 44 732, 00 грн * (1-0,55) = 47 038,40 грн, суд погоджується із вирахуваним розміром суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 0, 55 в розмірі 47 038, 40 грн.

Таким чином, враховуючи розмір суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, сплачені відповідачем на користь позивача кошти в розмірі 35 065, 57 грн (що в свою чергу не заперечується відповідачем) та встановлений полісом відповідача розмір франшизи - 2 000, 00 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 9 972, 83 грн підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування в розмірі 9 972 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн 83 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.08.2021

Суддя Д.О. Баранов