ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. Справа№ 910/18693/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 28.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 (повний текст складено 01.03.2021)

у справі №910/18693/20 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національний авіаційний університет

про визнання незаконними дій та звільнення від зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просить суд першої інстанції:

- визнати незаконними вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" щодо здійснення оплати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, які були викладені в листі від 21.10.2020 № 30-06/9158 та листі від 26.10.2020 № 30-05/9331;

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на звільнення від обов`язку сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 на весь час, протягом якого майно не може бути використане Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" через обставини, за які Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" не відповідає.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2006 між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна загальною площею 1193, 4 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, та як зазначив позивач, останній не мав права використовувати об`єкт оренди за його цільовим призначенням через запроваджені Урядом обмеження та заборони, спричинені коронавірусом, та, відповідно, на його думку, був звільнений від сплати орендної плати на період дії карантину. Проте, відповідачем в порушення норм законодавства було надіслано позивачу вимоги про сплату орендної плати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна. Присуджено до стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" 2 102 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

З огляду на викладене суд першої інстанції застосував ефективний спосіб захисту, тобто такий що відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення шляхом зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006 року, за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 та прийняти нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги відповідача та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи, оскільки на думку відповідача, позивачем обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що висновки суду першої інстанції не містять наявність причинно - наслідкового зв`язку між карантином та неможливістю повністю та абсолютно використовувати орендоване майно, а також те, що введення карантину спричинило позивачу такі наслідки, що повністю завадили останньому в період з 17.03.2020 по 24.01.2021 використовувати орендоване майно за цільовим призначенням.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідача, позивач наголошує на тому, що він використовував майно, яке було передано йому в оренду за цільовим призначенням "організація видовищно-розважальної діяльності", тому на нього розповсюджується пункт 3 додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611, яким встановлено звільнення від орендної плати орендарів, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності.

Також позивач посилається на приписи п. 6 ч. 762 Цивільного кодексу України, якою встановлена імперативна норма, щодо звільнення від сплати орендної плати на період дії карантину.

Крім того, позивач вважає, що захист його прав, які передбачені п. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" саме у такий спосіб, як зазначено у позовних вимогах, є єдиним можливим, оскільки протиправна суб`єктивна позиція відповідача щодо наявності у позивача заборгованості по договору оренди та обов`язку її сплати безпосередньо впливає на право позивача щодо продовження договору оренди у відповідності до пункту 143 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 року по справі №910/18693/20 в частині зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2739 від 21.02.2006 року, укладеним між ТОВ "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна;

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2739 від 21.02.2006 року, укладеним між ТОВ "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву за період з 17.03.2020 до 30.04.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна;

- визнати право ТОВ "Форсаж Клуб" на звільнення від обов`язку сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2739 від 21 лютого 2006 року, який був укладений між ТОВ "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року №211 на весь час, протягом якого майно не може бути використане ТОВ "Форсаж Клуб" через обставини, за які ТОВ "Форсаж Клуб" не відповідає.

Короткий зміст апеляційної скарги позивача та узагальнення її доводів

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що під час прийняття рішення суду першої інстанції, не було враховано пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №1236, яким було встановлено, що на території України на період дії карантину (з 19.12.2020 до 28.02.2021) запроваджуються обмежуванні протиепідемічні заходи, а саме забороняється проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів).

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає що оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, позивач також не здійснював господарську діяльність, так як такі дії були заборонені відповідними нормативними актами Кабінету Міністрів України, що підтверджує наявність дії форс-мажорних обставин, які були встановлені, в тому числі, у сертифікаті Торгово-промислової палати №7/05-4 від 31.01.2021.

Таким чином на думку позивача, рішення місцевого господарського суду щодо зобов`язання провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна не повністю відповідає обставинам справи та нормам постанови Кабінету Міністрів України №1236 в частині визначення строку на який повинен бути здійсненій такий перерахунок.

Короткий зміст письмових пояснень відповідача на апеляційну скаргу позивача та узагальнення їх доводів

У письмових поясненнях відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити у апеляційній скарзі позивача посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими виходячи з того, що орендоване майно позивач використовував під час оренди, як заклад громадського харчування, але з певними обмеженнями, а посилання позивача як на зазначені постанови Кабінету Міністрів України, так і на розпорядження керівника робіт з ліквідації на думку відповідача не підтверджують того, що використання орендованого майно було заборонено.

Узагальнений виклад позиції третьої особи

Третя особа у письмових поясненнях зазначила, що вона є лише балансоутримувачем орендованого позивачем приміщення, і не є стороною договору, а тому не може втручатися в договірні правовідносини, які виникли між позивачем, як орендарем приміщення, і відповідачем, як орендодавця приміщення, тому з викладеного слідує, що третя особа не має права змінювати умови договору та визначати права і обов`язки орендаря та орендодавця приміщення.

У зв`язку з вищевикладеним, третя особа просила суд апеляційної інстанції прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2021, апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 передано для розгляду олегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18693/20. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/18693/20.

24.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/18693/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 24.03.2021, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 року у справі №910/18693/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 року у справі №910/18693/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.05.2021.

12.04.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків разом із оригіналом платіжного доручення №257 від 09.03.2021, із якого вбачається, що скаржник усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Об`єднано апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" у справі №910/18693/20 для спільного їх розгляду; розгляд справи призначено на 26.05.2021.

26.05.2021 від позивача надійшло клопотання про залучення електронних доказів на паперових носіях та огляду доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 розгляд справи відкладено на 23.06.2021.

В судовому засіданні 23.06.2021 колегією суддів було відхилено клопотання позивача про залучення електронних доказів на паперових носіях та огляду доказів, виходячи з того, що вищевказані докази не були подані до суду першої інстанції та не досліджувалися місцевим господарським судом під час розгляду даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду, занесеною до протоколу судового засідання від 23.06.2021, в судовому засіданні оголошено перерву на 28.07.2021.

В судове засідання, яке відбулося 28.07.2021 з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях просив розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.02.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (орендар) укладено договір оренди № 2739 нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 242, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно - двоповерхову окремо розташовану будівлю їдальні-кафе (далі - майно) загальною площею 1193,4 квадратних метри, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету (далі - балансоутримувач), вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.10.2005 становить 2 010 000, 00 грн - І та ІІ поверх, 556 000, 00 грн - підвал. Майно передається в оренду з метою використання як: допоможні приміщення (підвал) - 393, 2 кв.м.; кафе з правом продажу товарів підакцизної групи - 409, 1 кв.м.; центр відпочинку молоді - 391, 1 кв. м.

Згідно п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - грудень 2005 - 23 583, 51 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.3. договору, перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином: 50 % орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету; 50 % орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

За умовами п. 5.10 договору, орендар зобов`язаний забезпечувати доступ в приміщення працівників орендодавця та балансоутримувача для необхідного огляду та перевірки використання орендованого майна у відповідності до умов цього договору.

Цей договір укладений строком на 5 (п`ять) років, що діє з 21.02.2006 по 21.02.2011 та на підставі п. 10.5. договору дію цього договору пролонговано до 21.02.2016 року (п. 10.1. договору в редакції договору № 2739/02 від 30.12.2007 про внесення змін до договору оренди № 2739 нерухомого майна від 21.02.2006).

12.06.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" (орендар) укладено договір № 2739/01 про внесення змін до договору оренди № 2739 нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 242, відповідно до якого сторони вирішили п. 1.1. договору викласти в наступній редакції:

"1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе (далі - майно) загальною площею 1193,4 квадратних метри, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету (далі - балансоутримувач), вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.10.2005 року становить 2 010 000, 00 грн - І та ІІ поверх, 556 000, 00 грн - підвал. Майно передається в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу) ".

Крім того, сторони вирішили п. 3.1. договору викласти в наступній редакції: Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку- січень 2007 року - 60 932, 29 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з введенням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою заборонено з 17.03.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо) позивачем видано наказ № 17/03-20 від 17.03.2020 про припинення діяльності нічного клубу ТОВ "Форсаж Клуб", який знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а, яке було передано в оренду згідно договору оренди № 2739 до моменту скасування вказаного карантину відповідним рішенням (постановою) Кабінету Міністрів України.

Тож, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою було запроваджено карантин на усій території України з 12.03.2020 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" було надіслано на адресу відповідача лист № 20/03 від 20.03.2020, в якому позивач зазначає, що у зв`язку з забороною Кабінетом Міністрів України роботи ресторанів та концертно-видовищної діяльності позивач не може використовувати майно, яке було передано йому в оренду за цільовим призначенням, відтак позивач повідомив відповідача, що не буде здійснювати орендні платежі по договору в період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та підтвердив проведення оплати експлуатаційних та операційних витрат (електроенергія, водопостачання).

З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2020 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було проведено огляд державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Національного авіаційного університету, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, орендарем якого є ТОВ "Форсаж Клуб" (договір № 2739 від 21.02.2006). За результатами огляду щодо використання орендованого державного нерухомого майна встановлено, що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду орендованого державного майна.

Так, листом № 15/06 від 15.06.2020 позивач повторно звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просив відповідача прийняти позитивне рішення щодо звільнення ТОВ "Форсаж Клуб" від орендної плати за майно, визначене в договорі оренди на час режиму карантину, який був встановлений Кабінетом Міністрів України для роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо). До вказаного листа позивачем в тому числі було додано сертифікат № 3100-20-0632 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 12.05.2020 листом № 560/05-4.

Листом № 30-06/9158 від 21.10.2020 відповідач надав відповідь на вищезазначені листи позивача, в якому повідомив, що відповідно до договору № 2739 від 21.02.2006 майно передане в оренду ТОВ "Форсаж Клуб" з метою розміщення нічного клубу та зазначений вид діяльності за користування нерухомим державним майном не входить до жодного переліку із додатків до Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, у зв`язку з чим відповідач відмовив позивачу у звільненні від нарахування орендної плати на період карантину та вимагав у 10 - денний строк сплатити до державного бюджету заборгованість з орендної плати, яка станом на 15.10.2020 становить 589 106, 01 грн та пеню 17 324, 76 грн.

Крім того, відповідачем було надіслану на адресу позивача лист № 30-05/9331 від 26.10.2020, в якому відповідач вимагав сплатити протягом 10 днів заборгованість з орендної плати у розмірі 589 106, 01 грн та пеню у сумі 15 393, 26 грн.

Також, листом № 30-06/10101 від 18.11.2020 відповідач повторно зазначив, що згідно постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 від орендної плати за користування нерухомим майном звільняються орендарі, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності, проте розміщення нічних клубів не зазначено в жодному із додатків вказаної постанови. Крім того, відповідач зазначив, що акт огляду не є основним підтверджуючим документом щодо невикористання об`єкту оренди на весь час дії карантину.

З матеріалів справи вбачається, що Національним авіаційним університетом було надіслано позивачу лист № 06-03/2838 від 19.11.2020, в якому він повідомив про наявність заборгованості зі сплати орендної плати за договором № 2739 від 21.02.2006 на суму 1 280 646, 96 грн та просив у десятиденний строк погасити вказану заборгованість.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 26.11.2020 Національним авіаційним університетом було проведено огляд орендованого ТОВ "Форсаж Клуб" державного майна що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, за результатами якого встановлено що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що оскільки основною діяльністю ТОВ "Форсаж Клуб" є організація розважальної діяльності, останній не мав права використовувати майно за його цільовим призначенням під час карантину, тож позивач не здійснював підприємницьку діяльність з використання орендованих приміщень за договором № 2739 від 21.02.2006 з 17.03.2020 у зв`язку з запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на території України карантину.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна. Присуджено до стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" 2 102 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу вимог ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто, господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

З урахуванням того, що орендоване майно є державною власністю, до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем за договором № 2739 нерухомого майна, що належить до державної власності від 21.02.2006, застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності. Якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив примірний договір оренди комунального майна, застосовується примірний договір оренди державного майна. Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами.

У відповідності до абз. 3 ч. 4 ст. 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", внесення змін до договору оренди здійснюється з урахуванням установлених цією статтею та Порядком передачі майна в оренду обмежень за згодою сторін до закінчення строку його дії, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач.

Не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати протягом строку його дії, крім випадків, визначених законодавством, з урахуванням вимог, передбачених Порядком передачі майна в оренду (ч. 5 ст. 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на підставі договору оренди № 2739 від 2102.2006 (зі змінами) передано в строкове платне користування державне рухоме майно - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету. Вказане нежитлове приміщення передано позивачу в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу).

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Зокрема, вказаною постановою заборонено:

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

- з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

З матеріалів справи вбачається, що, у зв`язку з веденням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, позивачем було видано наказ № 17/03-20 від 17.03.2020 про припинення діяльності нічного клубу ТОВ "Форсаж Клуб", який знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а, яке було передано в оренду згідно договору оренди № 2739 до моменту скасування вказаного карантину відповідним рішенням (постановою) Кабінету Міністрів України.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" було надіслано на адресу відповідача лист № 20/03 від 20.03.2020, в якому позивач у зв`язку з забороною Кабінетом Міністрів України роботи ресторанів та концертно-видовищної діяльності зазначив, що не може використовувати майно, яке було передано йому в оренду за цільовим призначенням, відповідно не буде здійснювати орендні платежі по договору в період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та підтвердив проведення оплати експлуатаційних та операційних витрат (електроенергія, водопостачання).

Листом № 15/06 від 15.06.2020 позивач повторно звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просив відповідача прийняти позитивне рішення щодо звільнення ТОВ "Форсаж Клуб" від орендної плати за майно, визначене в договорі оренди на час режиму карантину. До вказаного листа позивачем в тому числі було додано сертифікат № 3100-20-0632 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України 12.05.2020 листом № 560/05-4.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач наголошує на тому, що постановою Кабінету Міністрів України № 611 від 15.07.2020 визначено, що від орендної плати звільняються орендарі згідно з додатком № 1 до постанови, проте враховуючи що майно за договором (в редакції договору № 2739/1 від 12.06.2007) передавалося в оренду позивачу з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу), а розміщення нічних клубів не зазначено в жодному з додатків до вказаної постанови, як підставу для звільнення позивача від сплати орендної плати, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати орендної плати.

Проте, судова колегія не погоджується з такими твердженнями відповідача, виходячи з наступного.

15.07.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", якою установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зокрема звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1.

Так, додатком № 1 до вказаної постанови визначено перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема орендарі, які орендують приміщення з метою організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності.

Відповідно до договору оренди № 2739 від 2102.2006 (зі змінами) нежитлове приміщення - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А передано позивачу в оренду з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу).

При цьому, в квітні 2020 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було проведено огляд державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Національного авіаційного університету, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, орендарем якого є ТОВ "Форсаж Клуб" (договір № 2739 від 21.02.2006), за результатами огляду щодо використання орендованого державного нерухомого майна встановлено, що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду орендованого державного майна.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 26.11.2020 Національним авіаційним університетом також було проведено огляд орендованого ТОВ "Форсаж Клуб" державного майна що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, за результатами якого встановлено що об`єкт оренди не використовується, будь-яка діяльність не ведеться, про що складено акт огляду.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що Фондом державного майна України листом від 04.08.2020 № 10-16-15429 з метою координації дій Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву щодо звільнення орендарів від орендної плати на період карантину повідомлено, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 звільняються (повністю або частково) від орендної плати орендарі, визначені в додатках 1-3 вказаної постанови, незалежно від того, чи припинили такі орендарі на період дії карантину свою діяльність на орендованому майні чи ні. У такому випадку не вимагається доведення факту невикористання об`єктом оренди, тобто проведення його комісійного огляду.

Орендна плата за державне майно та пропорції її розподілу встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 затверджена Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Додатком № до вказаної Методики встановлені орендні ставки за використання нерухомого державного майна, які залежать від цільового призначення орендованого майна.

Вказаний перелік не містить такого цільового призначення як "нічний клуб", проте містить таке цільове використання як "організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності".

Враховуючи що орендна ставка в договорі № 2739 (зі змінами) визначена сторонами на підставі вказаної Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку орендоване майно використовується позивачем саме з метою організації видовищно-розважальної діяльності та зазначення у лапках про нічний клуб, не свідчить про те, що позивач не підпадає під перелік орендарів які звільнені постановою Кабінетом Міністрів України від 15.07.2020 № 611 від орендної плати на період дії карантину.

При цьому, у матеріалах справи наявний сертифікат Торгово-промислової палати № 7/05-4 від 13.01.2021, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб", яким Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, які унеможливили виконання обов`язку (зобов`язання) за договором № 2379 від 21.02.2006 щодо користування державним нерухомим майном - двоповерхова окрема розташована будівля їдальні-кафе загальною площею 1193,4 кв м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 51-А, що знаходиться на балансі Національного авіаційного університету, з метою організації видовищно-розважальної діяльності (нічного клубу). Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 17.03.2020, дата закінчення - тривають на 13.01.2021.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Крім того, згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами) в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється, зокрема приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах; приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16.06.2020 № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

Відповідно до ч. 4, 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи що позивач, починаючи з 17.03.2020 не використовує майно, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 51-а передане йому в оренду згідно договору оренди № 2739 за цільовим призначенням у зв`язку з веденням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, про що як орендодавцем, так і балансоутримувачем складено відповідні акти огляду орендованого державного майна у квітні та листопаді 2020 року, при цьому позивач підпадає під перелік орендарів які звільнені постановою Кабінетом Міністрів України від 15.07.2020 № 611 від орендної плати на період дії карантину, а законом визначено право позивача зменшенню до фактичних витрат на утримання вказаного майна, що свідчить про наявність порушеного права позивача на момент його звернення.

В той же час, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що і унормовано в положеннях ст.ст. 4, 5 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Проте, заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Разом з тим, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції передбачено право на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Судова колегія зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі №914/1128/16.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищенаведене, з метою відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосувати ефективний спосіб захисту, тобто такий що відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення шляхом зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2739 від 21.02.2006 року, за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відновлення порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" шляхом застосування ефективного способу захисту.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Твердження позивача стосовного того, що рішення місцевого господарського суду щодо зобов`язання провести перерахунок розміру орендної плати за договором оренди за період з 17.03.2020 до 24.01.2021 включно та встановити її на рівні фактичних витрат на утримання майна не повністю відповідає обставинам справи та нормам постанови Кабінету Міністрів України №1236 в частині визначення строку на який повинен бути здійсненій такий перерахунок, а саме за запропонований позивачем у апеляційній скарзі період з 17.03.2020 до 30.04.2021, колегією суддів відхиляться з огляду на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято 18.02.2021, тобто раніше, чим вищевказаний позивачем кінцевий період - 30.04.2021.

Інші наведені у апеляційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційні скарги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Клуб" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/18693/20 - без змін.

Матеріали справи №910/18693/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2021 (після виходу суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. з відпустки та судді Разіної Т.І. з лікарняного).

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко