УХВАЛА

м. Київ

13.09.2021Справа № 910/13554/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Агротрейд»

про забезпечення позову

у справі № 910/13554/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Агротрейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм»

про стягнення 3 549 807,07 грн

Суддя Удалова О.Г.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Велес Агротрейд» (далі - ТОВ «Велес Агротрейд», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм» (далі -ТОВ «Завод Київкомбікорм», відповідач) про стягнення 3 549 807,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити товар, поставлений позивачем на виконання умов укладеного сторонами договору поставки макухи соєвої № 70/2030/3КК від 29.05.2020.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 3 549 807,07 грн, з яких: 3 225 677,84 грн - основний борг, 252 199,74 грн - втрати від інфляції, 71 929,49 грн - 3% річних.

09.09.2021 до суду надійшла подана позивачем заява про забезпечення позову, у якій позивач просив суд:

- накласти арешт на нерухоме майно - майновий комплекс загальною площею 22 145,2 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 98, право власності на яке зареєстроване за ТОВ «Завод Київкомбікорм»;

- заборонити державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, інше), стосовно нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 22 145,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 98, право власності на яке зареєстроване за ТОВ «Завод Київкомбікорм».

В обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що йому стали відомі обставини, які свідчать про значні обсяги невиконання відповідачем його зобов`язань не лише перед позивачем, але також перед іншими контрагентами на значну суму, що опосередковано свідчить про відсутність у відповідача достатніх грошових коштів для забезпечення своєї господарської діяльності.

Так, позивач вказує, що:

- згідно з відомостями, розміщеними на офіційному сайті Судової влади України, до відповідача різними суб`єктами господарювання подано низку позовів про стягнення з відповідача коштів на загальну суму більше 7 500 000 грн (судові справи № 910/19866/20, № 910/19847/20, № 910/5681/21, № 910/18829/20, № 910/6202/21, № 910/4084/20);

- згідно з відомостями, розміщеними у Автоматизованій системі виконавчого провадження на сайті Міністерства юстиції України, станом на 07.09.2021 відповідач виступає боржником у 8 відкритих виконавчих провадженнях (виконавчі провадження № 66603572 від 27.08.2021, № 66603793 від 27.08.2021, № 66668305 від 01.09.2021, № 66668830 від 01.09.2021, № 66689160 від 02.09.2021, № 66727834 від 06.09.2021, № 66734888 від 07.09.2021, № 66756423 від 08.09.2021);

- згідно з відомостями, розміщеними на сайті Державної податкової служби України, станом на 07.09.2021 у відповідача наявний податковий борг та відповідно до пункту 88.2 статті 88 Податкового кодексу України у органів державної податкової служби виникло право податкової застави на майно такого платника;

- до того ж, ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.07.2021 (справа №910/10741/21) було відкрито провадження у справі про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (ідентифікаційний код 30160757), яке є засновником відповідача.

Крім того, позивач вказує, що йому стало відомо про те, що відповідач жодної господарської діяльності, не здійснює, а відтак, джерело його доходів є обмеженим.

Викладені обставини, на переконання позивача, створюють реальний ризик відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 22 145,2 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 98, як єдиного активу, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредиторів.

На підтвердження викладеного, як вказує позивач, свідчать ті обставини, що:

- вищевказане нерухоме майно вже виставлялося на продаж, проте торги були припинені (https://setam.net.ua/auctions/478678);

- відповідач вчиняє спроби продати зазначений майновий комплекс шляхом розміщення відповідних оголошень (https://bn.ua/prodaja-1-kommercheskaya-kiev-podolskiy-kurenevka-kirillovskaya-frunze-ul-98-598810/).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та гарантією задоволення законних вимог позивача.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд вказує, що звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в загальному розмірі 3 549 807,07 грн, позивач при цьому просить накласти арешт на майновий комплекс загальною площею 22 145,2 кв. м., що не відповідає принципам співмірності та адекватності обраних позивачем заходів забезпечення позову заявленим ним позовним вимогам. При цьому позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження відсутності у відповідача грошових коштів.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також роз`яснення Верховного Суду та Вищого господарського суду України, беручи до уваги обставини, наведені заявником в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено, наявність жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також не доведено співмірність та адекватність заявлених позивачем позовних вимог та обраного ним заходу забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Агротрейд» про забезпечення позову.

Ухвала підписана та набрала законної сили 13.09.2021. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова