ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2021м. ДніпроСправа № 908/1709/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Концерну "Міські теплові мережі" (69091, Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, буд. 137, ідентифікаційний код 32121458) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Короленка, буд. 4, ідентифікаційний код 40867332) про стягнення 21 360,03 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію

СУТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою №377/юр від 08.06.2021 про стягнення з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 21 360,03 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з січня 2018 року по квітень 2018 року.

Також позивач просить суд відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за теплову енергію поставлену до вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16, в період з січня 2018 року по квітень 2018 року на суму 21 360,03 грн., за наступними актами приймання-передачі теплової енергії:

- від 31.01.2018 на суму 5 658,32 грн.;

- від 28.02.2018 на суму 7 104,72 грн. (від 31.03.2018 на суму - 5 882,29 грн.);

- від 31.03.2018 на суму 13 219,24 грн.;

- від 30.04.2018 на суму 1 260,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області 15.06.2021 матеріали позовної заяви Концерну "Міські теплові мережі" до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення 21 360,03 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з січня 2018 року по квітень 2018 року передані за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1709/21, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 03.08.2021 надійшов відзив відповідача про розгляд питання щодо наявності порушеного права Концерну "Міські теплові мережі" відповідно до чинного законодавства. Також відповідач просить суд застосувати наслідки сплаву позовної давності щодо стягнення 21 360,03 грн. та відмовити у задоволенні позову, в разі якщо суд прийде до висновку про наявність порушеного права Концерну "Міські теплові мережі". Відповідач зазначає, що позивач просить стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію в період з січня 2018 року по квітень 2018 року, а з відповідною позовною заяву позивач звернувся до суду лише у червні 2021 року, тобто із пропуском терміну позовної давності встановленої ст. 257 Цивільного кодексу України тривалістю у 3 роки.

Також відповідачем надана довідка від 28.07.2021 про стан розрахунків з Концерном "Міські теплові мережі" в якій зазначає, що провести розрахунки з Концерном "Міські теплові мережі" за січень - квітень 2018 року не було можливості через відсутність договору про закупівлю теплової енергії на 2018 рік. І станом на 12.07.2021 договір між Південно-Східним міжрегіональним управлінням та Концерном "Міські теплові мережі" в обліку не значиться та на реєстрацію до органів Державної казначейської служби України не подавався. Відсутність договору, актів надання послуг, підписаних з обох сторін не дає можливості здійснити оплату за спожиті енергоносії.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" (далі - позивач) в обґрунтування своїх позовних вимог додано до матеріалів справи копію протоколу переговорів між Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та Концерну "Міські теплові мережі" щодо закупівлі послуги ДК 021:2015 - 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання). Відповідно до протоколу заслухавши Голову тендерного комітету начальника управління матеріально-технічного забезпечення Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Макаренка В.Ю., який повідомив, про необхідність закупівлі постачання теплоенергії для потреб підрозділів управління на січень - березень 2018 рік у Концерну "Міські теплові мережі" ухвалено - замовником та представником учасника здійснена домовленість про наступне: найменування предмета закупівлі: ДК 021:2015 - 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплопостачання), кількість товарів або обсяг виконання робіт чи надання послуг: теплова енергія в обсягах Q на січень - березень 2018 року, Лот 1 - Комунарський районний сектор - м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16 - 4 Гкал на суму 6 880,75 грн.

За твердженням позивача, теплова енергія постачалась з січня по квітень 2018 року до вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16, яке використовувалось Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Листом №641/06 від 08.06.2018 позивач звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з пропозицією прискорити процес укладення нового договору про закупівлю теплової енергії за державні кошти та терміново сплатити заборгованість в сумі 21 360,03 грн. Позивач у листи доводить до відома, що згідно протоколу переговорів щодо закупівлі теплової енергії було надано договір закупівлі теплової енергії за державні кошти №516187, який не було повернено до ФК "МТМ" Комунарського району. Згідно договору №516187 та особового рахунку №516212 за період січень - квітень 2018 року нараховано 21 360,03 грн. Однак, Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підписаний примірник договору про закупівлю теплової енергії позивачу не повернув.

Договір між Концерном "Міські теплові мережі" та Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про закупівлю теплової енергії за адресою: вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом є неукладеним.

Позивач стверджує, що Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за період з січня 2018 року по квітень 2018 року за адресою: вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя спожито теплову енергію на загальну суму 21 360,03 грн.

Позивач виставив рахунки на оплату спожитої теплової енергії та акти приймання-передачі теплової енергії на суму 21 360,03 грн.:

- від 31.01.2018 на суму 5 658,32 грн.;

- від 28.02.2018 на суму 7 104,72 грн. (від 31.03.2018 на суму - 5 882,29 грн.);

- від 31.03.2018 на суму 13 219,24 грн.;

- від 30.04.2018 на суму 1 260,04 грн.

Відповідач вартість спожитої теплової енергії не сплатив, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією.

Так, у відповідності до положень Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; - споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина 2 статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (пункт 1 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (пункт 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 затверджені Правила користування тепловою енергією (надалі - Правила).

Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (пункт 1 Правил).

Пунктом 2 Правил встановлено, що правила є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (пункт 4 Правил).

Теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше (пункт 29 Правил).

Теплопостачальна організація має право: вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними ним під час споживання теплової енергії (пункт 35 Правил).

Споживач має право: вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором; отримувати інформацію від теплопостачальної організації щодо обсягу та якості постачання теплової енергії, тарифів (цін), порядку оплати, режимів споживання на умовах, визначених договором; вимагати від теплопостачальної організації надання достовірної інформації про тарифи на теплову енергію та відшкодування, умови оплати, методики і нормативи розрахунку та нарахування, режими теплоспоживання тощо; перевіряти достовірність розрахунку та нарахування плати за теплову енергію, згідно з умовами договору; отримувати згідно із законодавством та укладеним договором відшкодування завданих йому збитків; у разі порушення теплопостачальною організацією умов договору викликати її представника для складення та підписання акта, у якому зазначаються строки, види порушень тощо; вимагати проведення по будинках, не обладнаних приладами комерційного обліку теплової енергії, нарахування реально спожитої кількості тепла на потреби опалення відповідно до визначених договором теплових навантажень будинків, реальних температур теплоносія в теплових мережах, температур зовнішнього повітря та тривалості розрахункового періоду; вимагати поновлення теплопостачання будинку після усунення технологічних порушень, якщо теплопостачання було припинено без розірвання договору; звертатися до суду в установленому законодавством порядку для вирішення питань, що стосуються предмета договору (пункт 39 Правил).

Споживач теплової енергії зобов`язаний: вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (пункт 40 Правил).

Прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору (стаття 14 Закону України "Про теплопостачання").

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Тепло транспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 1, 5, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

З урахуванням наведених правових норм, незважаючи на те, що Правилами користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в силу пунктів 1-2, 4 зазначених Правил, останні визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Крім того, такі договори укладаються відповідно до типових договорів, а форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17, від 25.03.2019 у справі № 910/12510/17 викладено правовий висновок, відповідно до якого: "укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. А, сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період".

Як вбачається із матеріалів справи, об`єктом теплопостачання є вбудоване нежитлове приміщення розташоване за адресою: вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя, яке як стверджує позивач перебуває в користуванні відповідача, проте доказів позивачем не надано.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт споживання відповідачем теплової енергії за адресою: вул. Європейська, буд. 16, м. Запоріжжя в період з січня по квітень 2018 року. А отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, відповідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-ІХ від 30.03.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 продовжено дію карантину до 30.06.2021 року.

Таким чином, названим Законом на період дії карантину, тобто з 22 березня 2020 року і по 30 червня 2021року строки позовної давності були продовжені. Вказане передбачає, що строк позовної давності, який повинен був закінчуватися у період дії карантину є діючим протягом всього строку дії карантину до кінця його завершення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові Концерну "Міські теплові мережі" до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення 21 360,03 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Е.М. Бондарєв