ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2021 р. Справа№ 920/1120/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021

у справі №920/1120/20 (суддя Є.А. Жерьобкіна)

за позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг"

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання права власності на майнові права інтелектуальної власності та зняття арешту з майна

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 01.09.2021

ВСТАНОВИВ

АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" звернулося до суду з позовом до АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", третьої особи - особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання права власності на майнові права інтелектуальної власності та зняття арешту з майна.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 позов задоволено. Визнано за АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" право власності на: винахід "Пристрій вибухозахисту вбудованого електрообладнання компресорної установки для транспортування вибухонебезпечних газів" (патент № НОМЕР_2 від 26.08.2008), корисну модель "Кожух безмастильної муфти" (патент № НОМЕР_3 від 11.03.2014), корисну модель "Пристрій для рівномірного розподілу навантаження на самоустановлювальні упорні колодки осьового підшипника" (патент № НОМЕР_5 від 10.07.2020), корисну модель "Мультиплікаторний відцентрований компресор" (патент № НОМЕР_4 від 25.04.2017), винахід "Спосіб вибухозахисту вбудованого електрообладнання компресорної установки для транспортування вибухонебезпечних газів" (патент № НОМЕР_6 від 25.07.2008), корисну модель "Муфта запобіжна зі зрізними штифтами" (патент № НОМЕР_1 від 25.06.2013). Знято арешт, накладений постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23.09.2020 про накладення арешту на майнові права інтелектуальної власності боржника у зведеному виконавчому провадженні № 57084810, з об`єктів інтелектуальної власності, які належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг": винахід "Пристрій вибухозахисту вбудованого електрообладнання компресорної установки для транспортування вибухонебезпечних газів" (патент № НОМЕР_2 від 26.08.2008), корисна модель "Кожух безмастильної муфти" (патент № НОМЕР_3 від 11.03.2014). Знято арешт, накладений постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30.09.2020 про накладення арешту на майнові права інтелектуальної власності боржника у зведеному виконавчому провадженні № 57084810, з об`єктів інтелектуальної власності, які належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг": корисна модель "Пристрій для рівномірного розподілу навантаження на самоустановлювальні упорні колодки осьового підшипника" (патент № НОМЕР_5 від 10.07.2020), корисна модель "Мультиплікаторний відцентрований компресор" (патент № НОМЕР_4 від 25.04.2017), винахід "Спосіб вибухозахисту вбудованого електрообладнання компресорної установки для транспортування вибухонебезпечних газів" (патент № НОМЕР_6 від 25.07.2008), корисна модель "Муфта запобіжна зі зрізними штифтами" (патент № НОМЕР_1 від 25.06.2013). Стягнуто з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" 2102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Ключовим мотивом рішення є:

- позивачем набуто майнові права на спірні винаходи та корисні моделі до накладення арешту постановами начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23.09.2020 та від 30.09.2020 на майнові права інтелектуальної власності боржника у зведеному виконавчому провадженні № 57084810.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Ключовими аргументами скарги є:

- суд задовольняючи позов, не врахував того, що порушені інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів;

- договір № 20200922 від 22.09.2020, за яким відповідач, як патентовласник передав позивачу, як правонаступнику виключні майнові права на спірні винаходи, містить ознаки фраудаторного.

Від АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовими аргументами відзиву є:

- у відповідача наявне інше майно, за рахунок якого можуть бути задоволені інтереси стягувачів;

- доказів недійсності договору № 20200922 від 22.09.2020 третьою особою не надано.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі №920/1120/20, справу призначено до розгляду на 14.07.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 13.07.2021 у зв`язку з перебуванням суддів Пантелієнка В.О. та Доманської М.Л., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 для розгляду апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі №920/1120/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Михальська Ю.Б., Гарник Л.Л. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 розгляд справи №920/1120/20 відкладено на 01.09.2021.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з серпня 2018 року на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження автоматичної системи виконавчого провадження АСВП 57084810 (далі-АСВП) про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження АСВП 57084810 до складу зведеного виконавчого провадження (далі- ЗВП) входить 4063 проваджень на суму залишку боргу 202092488, 11 грн.

Згідно з витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 15.04.2019 № 59165255 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15.04.2019 зареєстровано арешт всього рухомого майна боржника на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 15.04.2019 в межах виконавчого провадження АСВП 57084810 (а.с. 250 Т 2).

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23.09.2020 у ЗВП № 57084810 накладено арешт на об`єкти інтелектуальної власності, власником яких є Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", в тому числі на: патент на корисну модель від 25.06.2018 №114845 (назва корисної моделі - "Кожухотрубний теплообмінник з безпечним каналом"); патент від 25.06.2012 №98843 (назва винаходу - "Спосіб протипомпажного регулювання та захисту компресору").

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 06.07.2020 набув право власності на об`єкти інтелектуальної власності, посвідчені вказаними патентами №98843, №114845, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору від 06.07.2020 № 20200607 про передачу виключних майнових прав на винаходи та корисні моделі, який є правомірним згідно зі ст. 204 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 22.09.2020 позивач набув право власності на об`єкти інтелектуальної власності, посвідчені вказаними патентами, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору від 22.09.2020 №20200922 про передачу виключних майнових прав на винаходи та корисні моделі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, в тому числі звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ст. 48 Закону).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ст. 56 Закону).

Приписами статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1).

З правового аналізу наведеної норми права слідує, що особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 913/271/19.

В силу приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами ст. 1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" винахід (корисна модель) - це результат інтелектуальної, творчої діяльності людини в будь-якій сфері технології; патент (патент на винахід, патент на секретний винахід, патент на корисну модель, патент на секретну корисну модель) - це охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і права на винахід (корисну модель).

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", володілець патенту може передавати на підставі договору виключні майнові права інтелектуальної власності на винахід (корисну модель) будь-якій особі, яка стає його правонаступником.

Договір про передачу права власності на винахід (корисну модель) вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами договору від 22.09.2020 №20200922, відповідач, як патентовласник, який володіє виключними майновими правами на винаходи та корисні моделі у відповідності до патентів на винаходи і корисні моделі (далі разом по тексту договору іменовані винаходи), перелік яких вказано в додатку № 1 (далі по тексту договору - патенти), який є невід`ємною частиною договору, в порядку на умовах, визначених даним договором, передає позивачу, як правонаступнику виключні майнові права на винаходи, вказані в патентах, а також всю документацію, що стосується патентів (далі - документація), а правонаступник зобов`язується сплатити патентовласнику грошову суму на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. договору виключні майнові права на винаходи, перелічені у патентах, переходять від патентовласника до правонаступника з дати підписання акту приймання-передачі виключних майнових прав, що підписується у день підписання договору.

За умовами пункту 1.5. договору з дати підписання договору правонаступник набуває виключні майнові права використовувати винаходи, наведені у додатку № 1 до договору, за своїм розсудом у будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством, якщо таке використання не порушує прав інших власників патенту. У тому числі правонаступник набуває такі виключні права як: виключне право виготовлення виробів із застосуванням винаходів, застосування таких винаходів; виключне право пропонування винаходів для продажу, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення їх в цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях; виключне право забороняти іншим особам використовувати винаходи без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з законодавством порушенням прав, що надаються патентом; виключне право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання Винаходів на підставі ліцензійного договору; виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходів іншими - особами; право передати будь-якій особі право власності на винаходи; право вимагати поновлення порушених прав власника на винаходи; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1.10 договору правонаступник зобов`язується у строк не пізніше ніж 31.12.2020 подати до уповноваженої установи заяву про публікацію та внесення до реєстру відомостей про передачу виключних майнових прав на винаходи та здійснити сплату збору за внесення до реєстру відповідних відомостей.

За передачу патентовласником виключних майнових прав на винахід на корисну модель за договором правонаступник сплачує патентовласнику одноразову винагороду у розмірі 195 300 грн. (в тому числі ПДВ) у строк до 31.12.2020 включно.

Відповідно до п. 6.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Термін дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 31.12.2020 (п. 6.2 договору).

Згідно з додатком №1 до договору позивачу передаються виключні майнові права на винахід та корисну модель, вказані в наступних патентах: патенті на корисну модель № 114845 (дата подання заявки - 25.08.2016), патенті на винахід №98843 (дата подання заявки 20.10.2012).

Факт передачі виключних майнових прав згідно з зазначеними патентами позивачу підтверджується актом прийому-передачі виключних майнових прав від 22.09.2020.

Таким чином, на дату накладення арешту на майнові права інтелектуальної власності боржника згідно з вказаною вище постановою начальника відділу примусового виконання рішень від 23.09.2020, власником виключних майнових прав на винахід та корисну модель за вказаними патентами № НОМЕР_1 , №83488, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 було Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" (позивач).

Зобов`язання з оплати виключних майнових прав припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно з угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 03.02.2021 № 1, що підписана позивачем та відповідачем (є правомірною згідно зі ст.. 204 ЦК України). Позивач зазначає, що не може виконати зобов`язання згідно з п. 1.10 договору, зокрема подати до уповноваженої установи заяву про публікацію та внесення до реєстру відомостей про передачу виключних майнових прав на винахід та корисну модель, у зв`язку з накладенням арешту на відповідні об`єкти інтелектуальної власності згідно з постановою начальника відділу примусового виконання рішень від 23.09.2020.

Посилання скаржника в обґрунтування заперечень проти позовних вимог на арешт всього рухомого майна відповідача згідно з постановою від 15.04.2019, суд не приймає, оскільки вказаною постановою не було накладено арешт на конкретно визначені майнові права інтелектуальної власності боржника. Постанова про накладення арешту на майнові права інтелектуальної власності боржника винесена державним виконавцем 23.09.2020, тобто після укладення між позивачем та відповідачем договору від 06.07.2020 № 20200607 та передачі виключних майнових прав згідно з патентами № 114845, №98843 позивачу за актом прийому-передачі виключних майнових прав від 06.07.2020.

Суд враховує, що відповідно до ст. 181, 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ст. 181 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що договір від 22.09.2020 №20200922 не був оспорюваний в судовому порядку, доказів визнання договору від 22.09.2020 №20200922 недійсним матеріали справи не містять. Тому суд враховуює презумпцію правомірності правочину, зокрема, за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України.

За цих обставин, посилання скаржника на правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 28.02.2019 у справі № 646/3972/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц є необґрунтованими, оскільки предметом спору у вказаних справах було визнання недійсними договорів.

На підставі вищевикладеного, оскільки матеріалами справи підтверджується факт набуття позивачем виключних майнових прав на спірні винахід та корисну модель за патентами №№ НОМЕР_1, №83488, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 до накладення арешту постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23.09.2020 на майнові права інтелектуальної власності боржника у зведеному виконавчому провадженні № 57084810, суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що правомірно задоволенні судом першої інстанції.

Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність в апеляційній скарзі не наведено.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів даної апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі №920/1120/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі №920/1120/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 920/1120/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Ю.Б. Михальська

Л.Л. Гарник

повний текст складено 08.09.2021