ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Справа №909/455/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Борщ І.О.,

за участю представників сторін:

позивача: адвоката Устінського А.В. (ордер на надання правової допомоги №1010235 від 29.04.2021),

відповідача: Муратова Н.І. ( в порядку самопредставництва),

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Муніципальна дорожня компанія" б/н, б/д (вх. суду від 04.03.2021 №01-05/835/21)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2021(головуючий суддя Ткаченко І.В., повний текст рішення складено та підписано 10.02.2021, м. Івано-Франківськ)

у справі № 909/455/20

за позовом Комунального підприємства "Муніципальна дорожня компанія", м. Івано-Франківськ

до відповідача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом його виключення із акту опису майна, що перебуває в податковій заставі.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У червні 2020року КП "Муніципальна дорожня компанія" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області позовом до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про зобов`язання усунути перешкоди у розпорядженні належним позивачу майном шляхом виключення з акту опису майна у податкову заставу від 27.12.2016 № 160 та звільнення з податкової застави транспортних засобів: ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 , 1991 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_2 1991 року випуску; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 , 1994 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 , 1990 року випуску; КРАЗ-250, н. з. НОМЕР_5 , 1985 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 , 1992 року випуску; УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 , 1991 року випуску.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.01.2016 №35-3 створено КП "Муніципальна дорожня компанія", якому відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.10.2016 №697 з балансу КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» передано на баланс майно, в тому числі сім спірних транспортних засобів. 02.02.2017 позивач здійснив державну реєстрацією вказаних транспортних засобів. Позивач вказує, що з метою визначення можливості списання транспортних засобів через їх фізичне зношення він звернувся з запитами до Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області та ГУ ДПС, у відповідь на які відповідач листом від 27.02.2020 повідомив про перебування таких в податковій заставі відповідно до акту опису №160 від 27.12.2016. Відтак позивач вказує, що незважаючи на те, що спірні транспортні засоби належать йому на праві власності, відповідач неправомірно описав у податкову заставу це майно як таке, що нібито належить іншому суб`єкту господарювання, у зв`язку з чим він позбавлений права розпоряджатись майном та на підставі ст. 391 ЦК України звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі № 909/455/20 відмовлено у задоволенні позову.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент складання акту опису майна №160 від 27.12.2016 власником автомобілів було КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління», а підставою для їх опису у податкову заставу була наявність у КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» податкового боргу. При цьому, суд зазначив, що право власності на транспорті засоби виникає з моменту їх державної реєстрації. Відтак суд вказав, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення спірних транспортних засобів з-під податкової застави відповідно до п.93.1 ст. 93 ПК України, відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач є законним власником спірних транспортних засобів, факт правомірності набуття ним права власності не оспорено та не скасовано, а відтак він вправі вимагати усунення порушень свого права збоку будь-яких осіб, втому числі, ГУ ДПС в Івано-Франківській області. Скаржник вказує, що КП "Муніципальна дорожня компанія" не має податкового боргу, майно підприємства в податкову заставу не описувалось і він не має жодного відношення до підприємства, яке має податковий борг. Зазначає, що на момент здійснення перереєстрації права власності на автомобілі за позивачем жодних обмежень рухомого майна не було, а відповідач, здійснюючи опис майна не перевірив актуальної інформації щодо його власників. Зазначає, що включення спірного майна до акту опису №160 загрожує праву власності позивача, адже відповідач може його реалізувати у визначеному ПК України порядку.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Вказує, зокрема, що податковий борг у КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» виник ще 04.03.2009, він не переривався та по теперішній час не погашений. Зазначає, що право власності на транспортні засоби виникає з моменту їх державної реєстрації, а не з моменту їх приймання-передачі позивачу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Подальший рух справи викладено в ухвалах апеляційного суду.

Так, ухвалою від 22.07.2021 призначено розгляд справи в судовому засіданні 31.08.2021.

У судовому засіданні 31.08.2021 представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Рішенням Івано-Франківської міської ради № 35-3 від 28.01.2016 створено КП "Муніципальна дорожня компанія".

20.10.2016 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення

№ 697, відповідно до якого зобов`язано КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління" передати, а КП "Муніципальна дорожня компанія" прийняти на баланс майно, згідно з додатками 1 - 9.

В додатку 4 до цього рішення визначено перелік транспортних засобів, які підлягають передачі, зокрема, ЗІЛ-431412 № 10-50; ЗІЛ-138 № 07-55; ЗІЛ-138 № НОМЕР_8 ; ЗІЛ-138 №161-201 ІВ; МАЗ-5551 № НОМЕР_9 ; КРАЗ-250 № НОМЕР_10 та УАЗ-31512 № 644-73 ІВ легковий.

На виконання зазначеного рішення № 697 від 20.10.2016 сторони здійснили приймання передачу вказаних транспортних засобів та підписали акт приймання-передачі основних засобів.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів 02.02.2017 здійснено державну реєстрацію цих транспортних засобів за КП "Муніципальна дорожня компанія".

На запит позивача Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області листом від 20.02.2020 №31/9/585 повідомив, що на транспортні засоби: ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 ; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 та УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 , обтяжень немає.

Також позивач звернувся до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області із листом від 17.02.2020 про надання інформації щодо перебування транспортних засобів у податковій заставі, у відповідь на який відповідач листом від 27.02.2020 повідомив позивача що ці транспортні засоби перебувають в податковій заставі відповідно до акту опису майна № 160 від 27.12.2016.

В матеріалах даної справи наявне прийняте на підставі ст. 89 ПК України рішення заступника начальника ДПІ в м. Івано-Франківську від 16.02.2011 №3419/10/24-150/1196 про опис майна КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» у податкову заставу (а.с. 62).

На підставі вказаного рішення податковим керуючим проведено опис майна КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» у податкову заставу, про що складений відповідний акт опис майна №160 від 27.12.2016. Згідно з вказаним актом опис майна проведено відповідно до даних Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області (а.с. 63).

Відповідно до вказаного акту опис проведено щодо такого майна КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління»: ЗІЛ-431412, 1991 року випуску; КРАЗ-250, 1985 року випуску; ЗІЛ-138, 1992 року; ЗІЛ-138, 1991 року випуску; МАЗ-5551, 1994 року випуску; ЗІЛ-138, 1990 року випуску; ЗІЛ-138, 1992 року випуску та УАЗ-31512, 1991 року.

В матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №51163983 від 28.12.2016, згідно з яким до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14331000 контрольна сума Г88Б01№А48 додано майно платника податків згідно з актом опису від 27.12.2016 №160 на підставі п.п.89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, дата реєстрації 28.12.2016 (а.с. 108).

У листі від 11.03.2020 позивач повідомив, що транспортні засоби: ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 1991 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 1994 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 1990 року випуску; КРАЗ-250, н.з НОМЕР_5 1985 року випуску; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 , 1992 року випуску та УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 , 1991 року випуску перебувають на балансі КП "Муніципальна дорожня компанія" і підстав для виникнення права податкової застави немає і не було, у зв`язку з чим просив відповідача надати акт опису майна №160 від 27 грудня 2016 р.

У відповідь на зазначений лист відповідач листом від 27.03.2020 повідомив позивачу, що опис спірних транспортних засобів у податкову заставу було проведено на підставі даних Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області, як таких, що зареєстровані за власником - КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління" та зазначив, що правових підстав для надання КП "Муніципальна дорожня компанія" акту опису майна немає.

Згідно з даними Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області № 31/9/141 від 04.05.2016 власником спірних автомобілів було КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" (а.с. 104).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 09.06.2020, КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» з 13.05.2017 перебуває в стані припинення, відомостей про припинення юридичної особи відсутні.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Предметом розгляду даного спору є вимоги позивача про усунення перешкод у розпорядженні належним йому майном шляхом виключення з акту опису майна у податкову заставу від 27.12.2016 № 160 та звільнення майна з податкової застави, які обгрунтовані тим, що неправомірне включення відповідачем спірних транспортних засобів, які належать позивачу на праві власності, до акту опису стало підставою для накладення на спірне майно обтяження у вигляді податкової застави, що порушує право позивача як власника на розпорядження цим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

В п. 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За змістом п. 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. (п. 89.2 ст. 89 ПК України).

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Приписами п. 89.5 ст. 89 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.

Пунктом 89.6 ст. 89 ПК України визначено, що заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою контролюючого органу.

Згідно з пунктами 92.1, 92.2 ст. 92 ПК України платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

У разі відчуження або оренди (лізингу) майна, яке перебуває у податковій заставі, платник податків за згодою контролюючого органу зобов`язаний замінити його іншим майном такої самої або більшої вартості. Зменшення вартості заміненого майна допускається тільки за згодою контролюючого органу за умови часткового погашення податкового боргу.

За змістом п. 93.1 ст. 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 93.2, 93.4 цієї статті підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України визначено, що набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт.

Позивач вказує, що він набув права власності на транспортні засоби, які неправомірно описано відповідачем у податкову заставу як майно, яке нібито належить іншому суб`єкту господарювання. Зазначає, що КП "Муніципальна дорожня компанія" не має податкового боргу, майно підприємства в податкову заставу не описувалось і він не має жодного відношення до підприємства, яке має податковий борг.

З матеріалів даної справи вбачається, що спірні транспортні засоби перебували на балансі КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління", щодо якого у зв`язку з наявністю податкового боргу заступником начальника ДПІ в м. Івано-Франківську від 16.02.2011 №3419/10/24-150/1196 прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

В подальшому на підставі вказаного рішення податковим керуючим проведено опис майна КП «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління» у податкову заставу, про що складений відповідний акт опис майна №160 від 27.12.2016. Згідно з вказаним актом опис проведено відповідно до даних Територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області, а саме, що на час опису спірних транспортних засобів у податкову заставу та складання акту опису майна № 160, власником спірних автомобілів було КП "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління".

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 572, чинного на момент складання акту опису, Орган доходів і зборів зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Така реєстрація здійснюється: щодо рухомого майна - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року № 830 „Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та наказу Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5 „Про затвердження Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2004 року за № 942/9541.

В матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №51163983 від 28.12.2016, згідно з яким до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14331000 контрольна сума Г88Б01№А48 додано майно платника податків згідно з актом опису від 27.12.2016 №160 на підставі п.п.89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, дата реєстрації 28.12.2016.

Разом з тим, 20.10.2016 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 697, яким зобов`язано КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління" передати, а КП "Муніципальна дорожня компанія" прийняти на баланс майно, в тому числі спірні транспортні засоби і на виконання зазначеного рішення № 697 від 20.10.2016 сторони здійснили приймання передачу вказаних транспортних засобів та підписали акт приймання-передачі основних засобів.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів 02.02.2017 здійснено державну реєстрацію цих транспортних засобів за КП "Муніципальна дорожня компанія".

Згідно з ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Така реєстрація здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

В п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Отже, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, з огляду на згадані вище положення закону, право власності на транспортні засоби виникає з моменту їх державної реєстрації, перереєстрації у встановленому законом порядку, а не з моменту їх приймання-передачі.

Відтак станом на момент прийняття рішення про опис майна у заставу (лютий 2011року) та проведення опису спірного майна в заставу -27.12.2016 власником спірних транспортних засобів було КП "Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління", у якого наявний непогашений податковий борг. Державна реєстрація права власності позивача на спірні автомобілі проведена 02.02.2017, тобто після проведення опису спірного майна в заставу.

При цьому, будь яких доказів на підтвердження наявності обставин, визначених п. 93.1 ст. 93 ПК України, що є підставою для звільнення спірних транспортних засобів з-під податкової застави та їх виключення з відповідних державних реєстрів, позивачем не надано.

При цьому, посилання апелянта на відсутність відомостей про здійснення відповідачем державної реєстрації обтяжень у відповідних реєстрах колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються наявним в матеріалах справи витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №51163983 від 28.12.2016, згідно з яким до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14331000 контрольна сума Г88Б01№А48 додано майно платника податків згідно з актом опису від 27.12.2016 №160 на підставі п.п.89.1.1. п.89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, дата реєстрації 28.12.2016. Крім того, в матеріалах справи наявний лише лист Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 20.02.2020 №31/9/585, згідно з яким за даними Єдиного державного реєстру МВС України відсутні обтяження на п`ять транспортних засобів, зокрема, ЗІЛ-431412, н. з. НОМЕР_1 ; МАЗ-5551, н. з. НОМЕР_3 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_4 ; ЗІЛ-138, н. з. НОМЕР_6 та УАЗ-31512, н. з. НОМЕР_7 , водночас щодо ЗІЛ-138,н.з. НОМЕР_2 , 1991року та КрАЗ-250, н.з. НОМЕР_5 , 1985 року таких відомостей (про відсутність обтяжень) немає.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позивачем позову.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі № 909/455/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275,276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Муніципальна дорожня компанія" б/н, б/д (вх. суду від 04.03.2021 №01-05/835/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі № 909/455/20 -залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд рішення в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.09.2021

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

Г.Г. Якімець