ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Черкаси справа № 925/616/21

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Г.М. Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом Виконавчого комітету Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до Командитного товариства «Леонід», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 150,

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

про стягнення 1087636,90 грн заборгованості та штрафних санкцій,

без участі повноважних представників сторін

Виконавчий комітет Черкаської міської ради звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Командитного товариства «Леонід» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за невиконання зобов`язань по договору пайової участі №207 від 16.10.2019 в розмірі 1087636,90 грн за період з 20.12.2019 по 13.04.2021, з яких:

- 862463,00 грн основного боргу,

- 111379,13 грн пені,

- 34025,94 грн 3 %річних,

- 79777,83 грн інфляційних втрат,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.05.2021 відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 15.06.2021.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.06.2021 підготовче засідання відкладено на 08.07.2021.

Відповідач належно повідомлений про проведення засідання у справі, що підтверджується відміткою в поштовому повідомлені про отримання ухвали суду. Відзиву на позов чи пропозицій по врегулюванню спору не подано.

19.07.2021 третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради позовні вимоги підтримала.

Позивач позовні вимоги підтримав; зазначив, що третя особа залучена до участі у справі без самостійних вимог на стороні позивача і конфлікт інтересів між ними відсутній.

Сторони не направили представників у судове засідання.

Відповідач, належно повідомлені про час і місце судового розгляду, свого представника в засідання не направив, вимоги не заперечив, доказів проведеного розрахунку не надав. Відзив на позов чи пропозиції по врегулюванню спору до суду не надходив. Фактично вимоги ухвали суду відповідачем не виконані, Відповідач не скористалися своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь представника у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

В судовому засіданні:

Суд враховує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах та у витягу з ЄДРПОУ відповідно до приписів ст. 93 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 28.07.2021 прийняті вступна та резолютивна частини рішення суду без їх проголошення.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

16.10.2019 між виконавчим комітетом Черкаської міської ради (Позивач, Стягувач) та командитним товариством «Леонід» (Відповідач, Боржник) був укладений договір №207 пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Черкаси при розміщенні окремого багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по бульвару Шевченка, 150 в м. Черкаси.

Пайова участь Відповідача за умовами договору - 862463 грн. при забудові ІІ черги будинку, секція №2 п. 1.2. договору.

Відповідач зобов`язався сплатити кошти пайової участі частинами відповідно до Графіку, до прийняття будинку в експлуатацію, але не пізніше 6 місяців з дати укладення Договору додаток №2 до договору (а.с. 8-9).

Об`єкт був зданий в експлуатацію 20.12.2019. Пайовий внесок Відповідачем не сплачений, а строк виконання грошового зобов`язання для Відповідача є таким, що настав. Відсутність оплати, наявність заборгованості стали причиною звернення позивача в суд для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів погашення боргу чи пропозицій по погашенню боргу не надав.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Предметом спору у справі є стягнення з відповідача внесків за договором про утримання інженерної інфраструктури

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами, суб`єктами господарювання з присвоєнням коду ЄДРПОУ та внесенням даних в державний реєстр.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування і може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше приписи ст. 19 Конституції України. Діяльність позивача регламентована приписами ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідач є суб`єктом господарювання на ринку будівельного підряду та будівельних послуг в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Суд враховує що сторонами досягнуто згоди по істотних умовах договору №207 від 16.10.2019 (а.с. 8-9 з додатком). Договір не заперечений сторонами, не розірваний, не визнаний судом недійсним та є чинним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Дії та волевиявлення сторін договору були направлені на настання певних правових наслідків приписи ст.ст. 4, 11 ЦК України.

Правове обґрунтування вимог позивачем:

Виконком Черкаської міської ради є виконавчим органом місцевого самоврядування, на який законодавством покладено контрольні функції у сфері розвитку інженерної та транспортної інфраструктури міста. Кошти у виді пайової участі забудовника у розвиток інженерної та транспортної інфраструктури міста надходять в дохідну частину бюджету міста.

Діяльність позивача регламентована приписами Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019, нормами ЦК та ГК України, рішення Черкаської міської ради №2-3429 від 12.06.2018 про затвердження Положення про порядок залучення та встановлення розміру пайової участі у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси.

Обгрунтування заперечень відповідачем:

Відповідач відзиву не подав, вимоги не заперечив, пропозицій по врегулюванню спору не представив. Відповідач не скористався своїм правом на захист.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На підставі викладеного суд вважає доведеним право Позивача на примусове стягнення з Відповідача суми боргу за пайову участь в розвитку інженерної інфраструктури при будівництві висотного будинку - в розмірі 862463 грн., оскільки зобов`язання може бути припиненим тільки належним виконанням положення ст. 599 ЦК України.

Стосовно стягнення пені.

Позивачем з посиланням на приписи ст.ст. 546, 549 ЦК України, п. 3.2.1 Договору нараховано 111379,13 грн пені за прострочення оплати пайової участі в розвиток інженерної інфраструктури з 20 грудня 2019 по 13 квітня 2021 (а.с. 4).

Позивачем при нарахуванні пені враховано вимоги Цивільного кодексу про строк позовної давності в один рік.

Суд враховує момент порушення грошового зобов`язання відповідачем з 20.12.2019 і право позивача на стягнення пені з цієї дати. ГК України встановлює шестимісячний строк нарахування та стягнення пені кредитором (позивачем) з моменту порушення зобов`язання (ст. 232 ГК). Строк для стягнення пені встановлено законодавцем у один рік. У суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені поза межами строку нарахування пені, встановлених законом.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій апаратного комплексу «Еліт Ліга: Закон», судом встановлено, що нарахування пені позивачем здійснено некоректно, перевищує суми можливого нарахування за спірні періоди, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення: на суму 89330,61 грн. пені за період з 20.12.2019 по 20.06.2020. Договір між сторонами не передбачає збільшення спеціальних строків позовної давності про стягнення неустойки. В решті вимог належить відмовити за необґрунтованістю.

Стосовно нарахування інфляційних втрат.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦПК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На суму заборгованості позивач нараховує 79777,83 грн. інфляційних втрат та 34025,94 грн - 3% річних за користування грошовими коштами за період 20.12. 2019 по 13.04.2021 - з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України.

Судом перевірено розрахунок позивача за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт: Ліга Закон». Вимоги підлягають до часткового задоволення, з урахуванням некоректного (надмірного) нарахування розміру інфляційних втрат позивачем. Належить стягнути 79751,57 грн. інфляційних втрат та 34025,94 грн. 3% річних з простроченого грошового зобов`язання з відповідача на користь позивача.

В решті вимог належить відмовити.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору пайової участі у розвитку інженерної інфраструктури. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 15983,56 грн судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: командитного товариства «Леонід», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 150, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: виконавчого комітету Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий (рахунок: UA1023002; одержувач платежу: УК у м. Черкасах/Черкаси/24170000; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998 призначення платежу заборгованість за договором №207 від 16.10.2019 в сумі

862463,00 грн основного боргу, 34025,94 грн. 3% річних за користування коштами, 79751,57 грн. інфляційних втрат, 89330,61 грн пені.

Стягнути з відповідача: командитного товариства «Леонід», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 150, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , (рахунок: UA0039739, одержувач платежу:УК у м. Черкасах/Черкаси/24170000; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998)

15983,56 грн судового збору.

В решті вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 12.08.2021.

Суддя Г.М.Скиба