ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м.Харків Справа № 913/241/21
Провадження №14/913/241/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,
за участі секретаря судового засідання Славич В.І., розглянувши матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м.Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 230963790,12 грн.
У засіданні брали участь:
від позивача: адвокат Коваленко С.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.06.2018 № 6780/10, довіреність від 22.12.2020 № 14-341 (у режимі відеоконференції);
від відповідача: представник не прибув.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» заборгованість за договором постачання природного газу № 1009/1819-ЕЕ від 11.10.2018 в сумі 230963790,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору № 1009/1819-ЕЕ від 11.10.2018 передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 317555408,73 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Проте, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив вимоги п. 6.1 укладеного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. За підрахунками позивача сума основного боргу складає 230963790,12 грн. Вказану суму боргу позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/241/21. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 25.05.2021.
Ухвалою суду від 25.05.2021 відкладено підготовче засідання на 15.06.2021.
Ухвалою суду від 15.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 27.07.2021; відкладено підготовче засідання на 19.07.2021.
Ухвалою суду від 19.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 913/241/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.2021.
Ухвалою суду від 28.07.2021 розгляд справи відкладено на 25.08.2021 о 10 год. 00 хв.
17.08.2021 від позивача на електронну пошту суду надійшла заява від 17.08.2021 № 39/5-5602-21 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підписана кваліфікованим електронним підписом. В поданій заяві позивач просить провести судове засідання по справі № 913/241/21, яке призначене 25.08.2021 о 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «Easycon».
Ухвалою суду від 18.08.2021 заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 17.08.2021 № 39/5-5602-21 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було задоволено.
Позивач прийняв участь у судовому засіданні 25.08.2021 в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів.
Відповідач правом на участь у судовому засіданні свого повноважного представника не скористався, відзив на позовну заяву не надав.
У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.
11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», яке в подальшому перейменоване на АТ «НАК «Нафтогаз України» (надалі постачальник) та Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (надалі споживач) укладено договір постачання природного газу № 1009/1819-ЕЕ з додатковими угодами, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4) (надалі договір).
Згідно з п. 1.2 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії.
Згідно п. 3.8 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі.
Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього договору (пп. 3.8.1 п. 3.8 договору в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4).
Згідно з п. 3.10 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.
У відповідності до п. 3.13 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 цього договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п.п. 3.13.1 п. 3.13 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4); якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору; Ц ціна природного газу за цим договором; К коефіцієнт, який дорівнює 0,5 (п.п. 3.13.2 п. 3.13 договору в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4).
Відповідно до п. 4.1 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
У відповідності до п. 4.2 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, ціна за 1000 куб.м газу на дату укладення цього договору становить 6235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн.
Оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4).
Відповідно до п. 5.4 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 №, 4 у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотків річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.
Відповідно до п. 11.1 договору, в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
На виконання вказаних умов договору позивач протягом листопада 2018 року - квітня 2019 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 317555408,73 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.
Відповідача отриманий природний газ оплачував частинами з порушенням строків оплати, встановлених у договорі, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Факт поставки позивачем природного газу відповідачу за договором постачання природного газу від 11.10.2018 № 1009/1819-ЕЕ підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 28540867,09 грн, від 31.12.2018 на суму 66858193,27 грн, від 31.01.2019 на суму 77775107,18 грн, від 28.02.2019 на суму 60766277,09 грн, від 31.03.2019 на суму 72955871,06 грн, від 30.04.2019 на суму 10659093,04 грн, всього на суму 317555408,73 грн.
Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У пункті 5.1 договору в редакції додаткової угоди від 28.11.2018 № 4 сторони передбачили, що оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Відповідач оплату поставленого природного газу здійснював з порушенням строку, що підтверджується виписками по рахунку. Заборгованість складає 230963790,12 грн. Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за поставлений природний газ в сумі 230963790,12 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, позов слід задовольнити повністю.
Судовий збір у сумі 794500,00 грн покладається на відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
1. Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про стягнення 230963790,12 грн. задовольнити повністю.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено - 03.09.2021.

Суддя Є.А. Лісовицький