ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р. Справа№ 920/664/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Мартюк А.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021

у справі № 920/664/20 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 83 445 668, 19 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 у справі №920/664/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 63002302,76 грн основного боргу за договором постачання природного газу від 19.10.2017 №6297/1718-ТЕ-29, 3521654,02 грн пені, 4691216,92 грн 3% річних, 8708840,47 грн інфляційних втрат, а також 735700,00 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором постачання природного газу №6297/1718-ТЕ-29, враховуючи факт визнання відповідачем заборгованості, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 63002302,76грн основного боргу є законними та обґрунтованими;

- обґрунтованим та правомірними є вимоги про стягнення пені; зменшення розміру пені є правом суду, а відповідачем доведено наявність виключних обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3 521 654,02грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 3 521 654,02 грн. задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- однією з обов`язкових умов застосування ст.233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін - і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення; несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державною обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду;

- з урахуванням того, що відповідач більше трьох років безпідставно користується грошовими коштами позивача адже основний боргу в сумі 63 002 302,76 грн. відповідачем не сплачується, рішення в частині відмови в стягненні пені в повному обсязі є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021, справу №920/664/20 призначено на 18.08.2021.

Від відповідача (04.08.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про те, що:

- Господарський суд Сумської області прийняв обґрунтоване рішення про зменшення заявленої до стягнення неустойки на 50%, тим самим встановивши оптимальний баланс інтересів сторін у спорі, який запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, а отже прийняв своє рішення на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021, у зв`язку перебуванням суддів Андрієнка В.В. та Буравльова С.І., які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), у відпустках, у справі № 920/664/20 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 справа №920/664/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Сітайло Л.Г., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Мартюк А.І. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 у справі № 920/664/20.

В судове засідання апеляційного господарського суду 18.08.2021 не з`явились представники сторін.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скаргу у справі по суті, від позивача 18.08.2021 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

19.10.2017 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір постачання природного газу №6297/1718-ТЕ-2, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач, зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Сторонами підписано додаткові угоди, що є невід`ємною частиною договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. договору).

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу за жовтень 2017 року - квітень 2018 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 150485827,38 грн.

Відповідачем зазначена вартість поставлено газу сплачена частково, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за договором в сумі 63002302,76 грн.

Позивач, з огляду на неналежне виконання відповідачем договору, звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення з відповідача 83445668,19 грн. заборгованості (в т.ч.: 63002302,76грн основного боргу, 7043308,04грн пені, 4691216,92грн 3 % річних, 8708840,47грн інфляційних втрат)

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків за приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України) є договір.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та §3 Глави 54 ЦК України.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором підтверджується матеріалами справи; крім того, не заперечується відповідачем.

Оскаржуючи рішення місцевого господарського суду в частині стягнення пені та зменшення судом розміру пені до 3521654,02грн позивач вказує що:

- відповідач більше трьох років безпідставно користується грошовими коштами позивача адже основний борг в сумі 63 002 302,76грн відповідачем не сплачується;

- відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача за кінець 2018 торгова дебіторська заборгованість становила 59056тис.грн; торгова кредиторська заборгованість у 2018 становила 5 061тис.грн, відстрочені податкові зобов`язання складають 18 858тис.грн; розмір короткострокових позик складає 13 514тис.грн, довгосотрокових 47 148тис грн.

Доводи позивача, якими обґрунтовано апеляційну скаргу не спростовують висновків суду щодо зменшення пені з огляду на наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного виконання умов договору в частині несплати вартості поставленого природного газу, що є порушенням з боку відповідача п. 6.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2. договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У поданих 25.03.2021 відповідачем поясненнях на позов відповідач надав свій контррозрахунок нарахованого позивачем розміру пені. Щодо заявленого позивачем розміру пені, що підлягає стягненню відповідач не заперечує, водночас, як у поясненнях, поданих 25.03.2021, так і у додаткових поясненнях, поданих 26.05.21, просить суд зменшити пеню на 90% .

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, правомірними та обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 7043308,04грн пені.

Підставою для зменшення розміру пені, на яку вказує відповідач в клопотанні про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 90%, відповідач зазначає скрутне матеріальне становище його підприємства.

На підтвердження скрутного матеріального стану підприємства відповідача, останнім зазначено, що за даними Звіту про фінансові результати за 2020 рік AT "Сумське МНВО" отримало збиток у сумі ,00 грн. Станом 01.04.2021 заборгованість споживачів перед AT "Сумське МНВО" за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання склала 200745631,57 грн. Станом на 26.04.2021 державою не відшкодовано AT "Сумське МНВО" 192 576,16тис.грн різниці між фактичними витратами та встановленими тарифами на теплову енергію та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На підтвердження зазначеного відповідачем подані наступні документи: звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2020 рік; довідка від 25.03.2021 №60/22; довідка від 26.04.2021 №21/181; довідка від 26.04.2021 від 21/181.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Судом обґрунтовано прийнято до уваги те, що заявлені до стягнення суми процентів річних та інфляційних втрат у певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів, а також таке зменшення розміру пені є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, оскільки зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, відповідачем доведено наявність виключних обставин, за яких можливе зменшення неустойки, враховуючи майновий стан обох сторін, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення нарахованої позивачем пені в розмірі 7043308,04грн на 50 %, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 3521654,02 грн. пені.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 8.1. договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, доданого до позовної заяви, останнім нарахована відповідачу сума 4691216,92грн 3% річних та 8708840,47грн інфляційних втрат.

З огляду на вищенаведене, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи встановлений судом факт неповної оплати відповідачем природного газу, поставленого у жовтні 2017 року - квітні 2018 року, правомірними та обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4691216,92грн 3% річних, 8708840,47грн інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення .

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 у справі №920/664/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/664/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02.09.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.І. Мартюк

Л.Г. Сітайло