РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

25.08.2021 Справа № 910/18861/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТБУДІНВЕСТ»

до Першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України та Адміністрації Державної прикордонної служби України

про зобов`язання укласти додаткову угоду

За участі представників:

позивача не з`явився,

відповідача-1 Кучер О.О.,

відповідача-2 Бєляєв В.М.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестбудінвест» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України про зобов`язання укласти додаткову угоду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони не досягли згоди щодо всіх умов додаткової угоди про внесення змін у пункт 5.2 Договору про спільну діяльність у будівництві № 31-07/7, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне врегулювати даний спір у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 справу № 910/18861/19 було передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.02.2021 прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.05.2021 залучено Адміністрацію Державної прикордонної служби України в якості співвідповідача у справі та передано справу № 910/18861/19 за підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України.

28.05.2021 матеріали справи № 910/18861/19 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2021 матеріали справи № 910/18861/19 передано на розгляд судді Комарової О.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 прийняти справу № 910/18861/19 до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.06.2021.

29.06.2021 від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач належним чином виконує свої зобов`язання за договором та відсутність необхідності у здійсненні між сторонами розрахунків після завершення будівництва з урахуванням фактичної вартості квадратного метра, оскільки договором встановлено розміри, порядок внесення вкладів сторін і порядок розподілу результатів спільної діяльності, що, на його переконання, свідчить про відсутність підстав для укладання відповідної додаткової угоди до Договору.

30.06.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке вмотивовано неможливістю забезпечити явку представника через зайнятість в іншому процесі.

У зв`язку з перебуванням судді Комарової О.С. у період з 29.06.2021 по 06.07.2021 на лікарняному, підготовче засідання було відкладено на 20.07.2021.

19.07.2021 від позивача надійшли пояснення щодо експертного висновку.

19.07.2021 від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 суд задовольнив клопотання відповідача-1 та відклав підготовче засідання до 10.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

У підготовчому засіданні 10.08.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи ПП «Львівська Америка», закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті у цьому ж засіданні, заслухав пояснення сторін, дослідив докази та оголосив перерву у судовому засіданні до 25.08.2021.

У судовому засіданні 25.08.2021 суд заслухав промову учасників справи у судових дебатах та проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2007 між Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТБУДІНВЕСТ» (далі сторона-2) було укладено Договір № 31-07/7 про спільну діяльність у будівництві (далі Договір).

В подальшому, шляхом укладення Додаткової угоди № 1/31-07/7 від 29.12.2014 Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України було замінено на Перший окремий відділ капітального будівництва Державної прикордонної служби України.

Предметом Договору згідно п. 2.1 є спільна діяльність сторін з метою досягнення соціального ефекту: будівництва на земельній ділянці об`єкту (багатофункціонального комплексу житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією), у тому числі житла для військовослужбовців та членів їх сімей, та подальшого розподілу результатів спільної діяльності відповідно до умов Договору.

За визначеннями, наведеними у розділі 1 Договору:

спільна діяльність діяльність сторін для досягнення певної мети: будівництва об`єкту, у тому числі житла для військовослужбовців та членів їх сімей з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, будівництво яких заплановано сторонами на земельній ділянці військової частини № 9507, загальною площею 6,0 га, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 10, яка передбачає розподіл результатів та ризиків цієї діяльності і регулюється цим Договором та нормативно-правовими актами України;

земельна ділянка - земельна ділянка загальною площею 6,0 га військової частини № 9507, розташована за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 10, яка на момент укладення цього Договору надана у постійне користування сторони-1 в межах згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, що є невід`ємною частиною Договору;

об`єкт (результат спільної діяльності) це багатофункціональний комплекс житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією, який запланований сторонами до будівництва на земельній ділянці;

вклади це фінансові, майнові ресурси у вигляді нерухомого та рухомого майна, майнових прав (у тому числі право користування та забудови земельної ділянки), цінних паперів, майнових зобов`язань (грошових та зобов`язань, що випливають з укладених угод), прав інтелектуальної власності, матеріальних, виробничих ресурсів, професійних та інших знань, навичок та вмінь, а також використання ділової репутаціїї та ділових зв`язків сторін, які передаються учасниками у спільну діяльність для будівництва об`єкта.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що спільна діяльність здійснюється сторонами без об`єднання вкладів учасників.

З метою реалізації мети спільної діяльності сторони здійснюють вклади у спільну діяльність у вигляді грошових коштів, нерухомого майна, інших матеріальних і нематеріальних активів (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору сторони спільної діяльності здійснюють свої вклади у наступний спосіб:

- вклад сторони-1 на цілі спільної діяльності буде здійснений шляхом внесення права користування земельною ділянкою, у тому числі для будівництва на ній об`єкту. Вклад сторони-1 на цілі спільної діяльності у вигляді права будівництва об`єкту на земельній ділянці оцінений сторонами у розмірі 21% від загальної площі житла у збудованому об`єкті;

- вклад сторони-2 на цілі спільної діяльності буде здійснений фінансовими, майновими ресурсами у вигляді нерухомого та рухомого майна, майнових прав, цінних паперів, майнових зобов`язань (грошових та зобов`язань, що випливають із укладених угод), прав інтелектуальної власності, матеріальних, виробничих ресурсів, професійних та інших знань, навичок та вмінь, а також використання ділової репутації та ділових зв`язків, в порядку та на умовах, передбачених договором. Вклад позивача визначений сторонами як стовідсоткове фінансування будівництва. Вклад сторони-2 на цілі спільної діяльності оцінений сторонами у розмірі 79% від загальної площі житла у збудованому об`єкті та 100% площ приміщень соціально-побутового, торгового та адміністративного призначення об`єкту.

Відповідно до п. 5.1 Договору, після введення об`єкту в експлуатацію сторона-1 (відповідач) отримує житло (квартири), загальна площа яких становить 21% від загальної площі квартир об`єкту; сторона-2 отримує квартири, загальна площа яких становить 79% від загальної площі квартир об`єкту, 100% нежитлових приміщень соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення об`єкту, які необхідні для його обслуговування.

Розподіл результатів спільної діяльності здійснюється відповідно до вимог пункту 5.1 Договору після здачі об`єкту в експлуатацію протягом 10 (десяти) днів (п. 5.2 Договору).

Відповідно до пункту 7.1 Договору він діє з дня його підписання сторонами до 31 грудня 2020 року.

У пункті 10.6 Договору визначено, що, з метою прискорення забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом відповідно договору сторони узгодили і встановили, що сторона-2 може передати стороні-1 в рахунок частини загальної площі житла, належної стороні-1 на умовах цього Договору, квартири в інших новозбудованих житлових будинках у м. Львові. Адреси та терміни передачі зазначених квартир, а також можливість передачі квартир у інших населених пунктах погоджуються сторонами у додаткових угодах. Це рішення оформляється додатковою угодою до цього Договору і сторона-2 забезпечує оформлення таких квартир у власність сторони-1. Сторона-1 веде облік квартир, що достроково одержує у власність від сторони-2. При цьому, при кінцевому розподілі площ об`єкту сторона-2 одержує належну йому частину житла, збільшену на розмір загальної площі квартир, що були раніше передані стороні-1.

Додатковою угодою № 7/31-07/7 від 18.07.2016 пункт 10.6 Договору доповнено наступним текстом:

У разі передачі квартири, що розташована за адресою іншого населеного пункту, ніж адреса будівельного майданчика, визначена цим Договором, зарахування стороні-2 загальної площі житла здійснюється за наступною формулою:

S2 = Ц2/Ц1 х S1

Ц1 показник опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області, що визначається наказом Мінрегіонбуду України на дату приймання-передачі квартири, грн;

Ц2 показник опосередкованої вартості спорудження житла в населеному пункті, де розташована квартира, що визначається наказом Мінрегіонбуду України на дату приймання-передачі квартири, грн;

S1 загальна площа квартири, яка передається в кв.м.;

S2 розрахункова загальна площа житла в кв.м., що зараховується стороні-2 в рахунок загальної площі житла, яке будується за кошти сторони-2 і передається стороні-1.

Згідно п. 13.4 Договору зміни та доповнення можуть вноситись в цей Договір в письмовій формі. Зміни та доповнення набирають сили і стають невід`ємною частиною Договору з моменту їх підписання належним чином уповноваженими представниками кожної із сторін.

Додатковими угодами № 4/31-07/7 від 29.04.2016, № 6/31-07/7 від 23.05.2016, № 8/31-07/7 від 18.07.2016, № 9/31-07/7 від 05.09.2016, № 14/31-07/7 від 04.02.2019, № 15/31/07/7 від 22.03.2019, № 16/31-07/7 від 22.03.2019 до Договору сторони погодили в рахунок частини загальної площі житла, належної стороні-1 на умовах Договору, достроково передати стороні-1 квартири в новозбудованих житлових будинках у місті Львові, Львівській області та місті Києві.

За твердженнями позивача, керуючись гострою необхідністю забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом, пунктом 10.6 Договору про спільну діяльність, між ним та Першим окремим відділом капітального будівництва Державної прикордонної служби України були укладені вищенаведені додаткові угоди до Договору, відповідно до яких позивачем було передано квартири в рахунок частини загальної площі житла, що підлягає передачі стороні-1 за Договором.

Таким чином, позивач здійснив часткове дострокове виконання своїх зобов`язань за Договором в частині розподілу результатів спільної діяльності.

У зв`язку з необхідністю встановити співвідношення між достроково переданими квартирами в інших новобудовах та квартирами, що підлягають передачі стороні-1 за Договором про спільну діяльність, між сторонами було розпочато перемовини з метою впровадження в договір відповідного механізму.

Позивач отримав лист Першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України № 741-708 від 26.07.2019, до якого було додано проект Додаткової угоди про внесення змін до Договору.

Листом № 30/07 від 30.07.2019 позивач повідомив про відмову від підписання отриманої редакції додаткової угоди, посилаючись на безпідставність врахування ринкової вартості квадратного метра житла (квартир) під час остаточних розрахунків між сторонами під час розподілу результатів спільної діяльності.

На думку позивача, оскільки результатом Договору є отримання сторонами договору квадратних метрів в об`єкті будівництва, то належним розподілом таких результатів, з урахуванням укладених сторонами договорів міни, нотаріально посвідчених та зареєстрованих за №№ 400, 409, 152, 157, 4316, 1037, 2409 та 147, буде отримання стороною-1 квартир, що за своїми фізичними властивостями (якістю) є аналогічними квартирам в об`єкті будівництва.

Безпосереднім показником якості переданих достроково квартир є фактична вартість будівництва квадратного метра квартири, оскільки саме її сформовано з сукупності цін будівельних матеріалів та технологічних процесів, які було використано при будівництві.

Отже, враховуючи предмет та правову природу договору про спільну діяльність, з метою врегулювання питання щодо дострокової передачі квартир, позивач вважає, що законним та обґрунтованим буде укладення Додаткової угоди до Договору, якою п. 5.2 Договору доповнити абзацем другим в наступній редакції:

«Остаточні розрахунки між сторонами здійснюються після завершення будівництва Об`єкту в цілому з урахуванням фактичної вартості будівництва квадратного метра житла (квартир). Витрати, у зв`язку з залученням експерта для визначення фактичної вартості будівництва квадратного метра житла несе ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ».».

Зважаючи на недосягнення сторонами згоди щодо всіх умов додаткової угоди про внесення змін в п. 5.2 Договору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заперечуючи проти позовних вимог про зобов`язання укласти додаткову угоду до Договору, якою передбачити проведення остаточних розрахунків між сторонами Договору після завершення будівництва з урахуванням фактичної вартості будівництва квадратного метра житла (квартири), відповідачі вказують, що такі вимоги позивача суперечать умовам Договору та чинному законодавству, зокрема положенням статей 3, 12, 14, 626, 627 та 651 ЦК України.

Також за твердженнями відповідачів, Договором вже встановлено розміри і порядок внесення вкладів сторін та порядок розподілу результатів спільної діяльності (п. 3.2, 5.2 Договору), а викладення п. 5.2 Договору в запропонованій редакції створить конфлікт з пунктами 6.1.14 та 6.2.11, які визначають зобов`язання сторін за Договором.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Загальні способи захисту прав визначені частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України і частиною другою статті 20 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, зміна правовідношення.

Права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин (частина 2 статті 20 ГК України).

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення вищезазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту його порушеного права чи інтересу.

Відповідно до частини 9 статті 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

З урахуванням вимог частини 9 статті 238 ГПК України, позивач у прохальній частині позовної заяви виклав запропоновану ним редакцію додаткової угоди про внесення змін до Договору № 31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007.

Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про зобов`язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до Договору у запропонованій ним редакції, а відтак, предмет позовних вимог походить із правовідносин спільної діяльності, що регулюються укладеним між позивачем та відповідачем Договором № 31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007 та положеннями законодавства про спільну діяльність, зокрема, статтями 1130, 1131 ЦК України (глава 77 ЦК України).

Так, згідно ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Статтею 1131 ЦК України встановлено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Аналогічним чином, частиною 4 статті 176 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб`єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність.

За приписами статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у статті 203 ЦК України.

За змістом частин 1-5 цієї статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни та розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 ГК України).

Отже, частинами другою та третьою статті 188 ГК України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

Як зазначалось, сторонами не досягнуто згоди шляхом переговорів щодо добровільної зміни Договору, зокрема п. 5.2, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Позивач просить суд зобов`язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до Договору про спільну діяльність у будівництві № 31-07/7 від 14.02.2007, згідно з якою конкретизувати п. 5.2 розділу «Умови розподілу сторонами результату спільної діяльності» Договору доповнити його другим абзацем у такій редакції: «Остаточні розрахунки між сторонами здійснюються після завершення будівництва Об`єкту в цілому з урахуванням фактичної вартості будівництва квадратного метра житла (квартир). Витрати, у зв`язку з залученням експерта для визначення фактичної вартості будівництва квадратного метра житла несе ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ».».

З метою об`єктивного вирішення спору у даній справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 призначено у справі № 910/18861/19 комплексну будівельно-технічну експертизу та експертизу менеджменту, проведення яких доручено Відокремленому структурному підрозділу Державного підприємства «Інформаційні судові системи» «Центр судової експертизи та експертних досліджень».

На вирішення експертизи менеджменту поставлено такі питання:

« 1. Чи відповідають управлінські рішення сторін щодо здійснення міни квартир в межах Договору №31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007 розумній економічній причині (діловій меті)?

2. Який з критеріїв здійснення остаточних розрахунків відповідає предмету та цілям Договору №31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007: розрахунки з урахуванням ринкової вартості квадратного метра житла або розрахунки з урахуванням фактичної вартості будівництва квадратного метра житла?

3. Чи призведе рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестбудінвест» та 1 окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України про укладення договорів міни в межах Договору №31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007 до понесення збитків будь-якою із сторін?».

На вирішення будівельно-технічної експертизи поставлено такі питання:

« 1. Чи є наступні об`єкти співмірними між собою у відношенні якості та собівартості будівництва (за відомостями проектно-технічної документації): м. Львів, вул. Володимира Великого, 10; м. Львів, пл. Князя Святослава, буд. 5; м. Київ, вул. Преображенська, буд. 8Б; Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Героїв Крут, буд. 4А; м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 122А; м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233Б?

2. Яка фактична собівартість квадратного метру наступних об`єктів станом на дату проведення експертизи: м. Львів, вул. Володимира Великого, 10; м. Львів, пл. Князя Святослава, буд. 5; м. Київ, вул. Преображенська, буд. 8Б; Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Героїв Крут, буд. 4А; м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 122А; м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233Б?»

За результатами проведення зазначених експертиз було складено Висновок № 008-ІВМ/20 комплексної будівельно-технічної експертизи та експертизи менеджменту від 28.12.2020 (далі Висновок експертизи), який містить такі відповіді на поставлені судом питання.

Висновок з питання 1.

В результаті дослідження встановлено господарську доцільність укладення договорів міни між 1 ОВКБ та ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» для кожної з сторін та наслідки їх укладення:

Для 1 Окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України:

1. Досягнення мети діяльності та виконання завдання, передбаченого Положенням про 1 Окремий відділ капітального будівництва Державної прикордонної служби України - виконання завдань з будівництва житлових будинків, об`єктів спеціального та іншого призначення й ефективного використання капітальних вкладень, що спрямовуються на цю мету;

2. Досягнення ефективності використання капітальних вкладень через отримання об`єкту у власність достроково, що мінімізує інвестиційні ризики.

3. Отримано переваги у вигляді користування житлом з моменту його дострокової передачі до сьогоднішнього часу. Ці переваги оцінюються в розмірі 3112090,00 грн. (розрахунок наведений під час дослідження попередніх питань).

Для ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ»:

1. Наявність у майбутньому інвестиційних ризиків, пов`язаних із змінами економічної ситуації в державі та виникненням додаткових витрат на завершення будівництва об`єктів.

2. Відчуження об`єктів завершеного будівництва в обмін на об`єкти незавершеного будівництва, що також мають наслідком виникнення додаткових фінансових витрат.

3. Відсутність очікуваного прибутку, враховуючи те, що ринкова вартість недобудови, є нижчою за ринкову вартість збудованих об`єктів, які були передані за договорами міни.

4. За результатами дострокової передачі житла 1 ОВКБ, ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» не отримала дохід в розмірі 3112090,00 грн. (див. Розрахунок вартості грошей з урахуванням процентів по депозитах - Додаток 1.)

Отже, можна констатувати, що управлінські рішення сторін щодо здійснення міни квартир в межах Договору № 31-07/7 про спільну діяльність у будівництві від 14.02.2007 відповідають розумній економічній причині (діловій меті).

Висновок з питання 2.

Враховуючи висновки експерта в галузі будівництва та вимоги чинного законодавства, що застосоване до даних правовідносин за аналогією закону, слід констатувати доцільність проведення остаточних розрахунків між 1 ОВКБ та ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» за договором № 31-07/07 про спільну діяльність у будівництві з урахуванням опосередкованої вартості спорудження житла, а не з урахуванням ринкової вартості квадратного метра житла або фактичної вартості будівництва квадратного метра житла.

Висновок з питання 3.

В результаті дослідження визначено наслідки укладення договорів міни між 1 ОВКБ та ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» щодо наявності або відсутності збитків для Сторін договорів міни:

Для 1 Окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України:

1. Досягнення ефективності використання капітальних вкладень через отримання об`єкту у власність достроково, що мінімізує інвестиційні ризики.

2. Відсутність збитків у результаті укладання договору міни права забудови на збудовані квартири, оскільки ринкова вартість недобудови є нижчою за ринкову вартість збудованого об`єкту.

Для ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ»:

1. Відсутність очікуваного прибутку, враховуючи те, що ринкова вартість недобудови, є нижчою за ринкову вартість збудованих об`єктів, які були передані за договорами міни.

2. Неодержаний прибуток (втрачена вигода) входить до складу збитків у розумінні положень Господарського кодексу України.

Висновок з питання 4.

Всі житлові будинки, в яких знаходяться квартири що були передані 1 Окремому відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України, та житловий будинок за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 10 побудовані протягом останніх десяти років, мають аналогічні конструктивні рішення та згідно з «Єдиним класифікатором житлових будинків залежно від якості житла та наявного інженерного обладнання» за основними ознаками відносяться до 1-го класу житла та відповідають вимогам ст. 50 Житлового кодексу України. Таким чином дослідженням відомостей, що зазначені в проектно-технічній документації на будівництво об`єктів за адресами: м. Львів, вул. Володимира Великого, 10, м. Львів, пл. Князя Святослава, буд. 5, м. Київ, вул. Преображенська, 8Б, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Героїв Крут, буд. 4А, м. Львів вул. Княгині Ольги, буд. 122А, м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 23 ЗБ, встановлено, що зазначені об`єкти є співмірними щодо якості та собівартості будівництва.

Висновок з питання 5.

В якості одного з показників при визначенні вартості придбання житла доцільно в якості собівартості будівництва для об`єктів що передавалися в 2016 році за адресами: м. Львів, пл. Князя Святослава, буд. 5 приймати опосередковану вартість будівництва житла в розмірі 8817,00 грн. за один метр квадратний житла.

В якості собівартості будівництва об`єктів за адресами: м. Київ, вул. Преображенська, 8Б доцільно приймати опосередковану вартість будівництва житла в розмірі 8898,00 грн. за один метр квадратний житла. В якості собівартості будівництва об`єктів за адресами: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Героїв Крут, буд. 4А, м. Львів вул. Княгині Ольги, буд. 122А, м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233Б доцільно приймати опосередковану вартість будівництва житла в розмірі 11785,00 грн. за один метр квадратний житла.

За результатами дострокової передачі житла 1 ОВКБ, ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» не отримала дохід в розмірі 3112090,00 грн.

1 ОВКБ отримало переваги в вигляді користування житлом з моменту його дострокової передачі до сьогоднішнього часу. Ці переваги оцінюються в розмірі 3112090,00 грн.

Розрахунок вартості грошей з урахуванням процентів по депозитах дивись Додаток 1.

Як зазначено у Висновку експертизи, дослідження проведено:

ОСОБА_1 , який працює в Державному підприємстві «Інформаційні судові системи» за цивільно-правовою угодою, має вищу технічну освіту другого рівня за ступенем магістра, науковий ступінь доктора філософії із спеціальності розвиток продуктивних сил і регіональна економіка, експертну кваліфікацію за спеціальностями: 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», 10.14 «Оцінка земельних ділянок», свідоцтво №1959, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 26.10.2018, дійсне до 26.10.2021;

Армаш Надія Олексіївна, освіта вища юридична, доктор юридичних наук, доцент, заступник директора відокремленого структурного підрозділу ДП «Інформаційні судові системи» «Центр судової експертизи та експертних досліджень» Державної судової адміністрації. Стаж наукової роботи - 20 років. Стаж управлінської діяльності 5 років.

Про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384, 385 Кримінального кодексу України експертів попереджено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наявний в матеріалах справи Висновок експертизи складений експертами відповідної спеціалізації, залученими до проведення експертизи з дотриманням вимог процесуального законодавства України, містить докладний опис проведених експертами досліджень, а також зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на досліджені експертами питання, поставлені експертам ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020, у зв`язку з чим приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст. 76, 77 ГПК України у справі № 910/18861/19.

На думку позивача, Висновком експертизи було підтверджено доцільність застосування опосередкованої вартості при здійсненні розрахунків за договором спільної діяльності, що по суті підтверджує доцільність застосування саме фактичної вартості будівництва (безпосередніх витрат на будівництво), а не ринкової, як стверджує відповідач.

Відповідачі зазначили, що Договором про спільну діяльність сторони вже передбачили застосування опосередкованої вартості будівництва, що також підтверджується і Висновком експертизи, у якому акцентовано на доцільності проведення остаточних розрахунків між 1 ОВКБ та ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» за договором № 31-07/07 про спільну діяльність у будівництві з урахуванням опосередкованої вартості спорудження житла, а не з урахуванням ринкової вартості квадратного метра житла або фактичної вартості будівництва квадратного метра житла.

Згідно з ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Дослідивши Висновок експертизи у сукупності із іншими, наявними в матеріалах справи, доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК України, суд дійшов таких висновків.

Договори міни укладено сторонами на виконання додаткових угод щодо дострокової передачі житла на користь 1 ОВКБ ДПС України. За формою укладення та змістом дані договори відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 203 ЦК України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до Висновку експертизи встановлено господарську доцільність укладення договорів міни між 1 ОВКБ та ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» для кожної з сторін, встановлено відсутність збитків у результаті укладання договорів міни.

Щодо неотримання ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» доходу в розмірі 3 112 090, 00 грн за результатами дострокової передачі житла 1 ОВКБ слід зазначити, що позивач є юридичною особою приватного права, а отже здійснює свою підприємницьку діяльність на власний ризик, відповідно до ст. 42 ГК України, за приписами якої, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, фінансові результати від прийняття управлінських рішень, якщо вони прийняті відповідно до вимог Закону, не впливають на обов`язок сторони договору виконувати взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до п. 2.1 Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27.09.2005 № 174, встановлено, що показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (далі - показники) щоквартально розраховуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури (далі - уповноважений орган) у першому місяці кварталу, виходячи зі структури безпосередніх витрат з будівництва об`єкта-представника, скоригованої відповідно до змін рівня цін на трудові та матеріально-технічні ресурси.

Витрати, пов`язані з додатковими технічними та економічними умовами розвитку регіонів (звільнення й інженерна підготовка майданчика, компенсація витрат попереднім власникам земельної ділянки, спорудження позамайданчикових інженерних мереж, відрахування на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів, відрахування на розвиток пожежної служби, передання місцевим органам самоврядування частки споруджуваного житла тощо), показниками не враховуються.

Відтак, з огляду на висновки експертного дослідження, остаточні розрахунки між сторонами за Договором доцільно проводити з урахуванням опосередкованої вартості спорудження житла, а не з урахуванням ринкової вартості квадратного метра житла, як було запропоновано 1 ОВКБ у проєкті Додаткової угоди, направленої позивачеві разом з листом № 741-708 від 26.07.2019, або фактичної вартості будівництва квадратного метра житла, як наполягає у позовній заяві позивач.

Слід зауважити, що у Додатковій угоди № 7/31-07/7 від 18.07.2016 сторонами, з метою визначення загальної площі житла, що зараховується ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» в рахунок загальної площі житла, яке будується за кошти ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» і передається 1 ОВКБ, розрахунок проводився виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла.

Попри це, за приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, твердження позивача про необхідність застосування показника фактичної вартості будівництва житла при остаточних розрахунках не заслуговують на увагу, оскільки Договором встановлено порядок розрахунків, що відповідає вимогам Закону, зокрема ст. 203, 627 ЦК України та направлено на реальне виконання договору та настання правових наслідків.

В той час, як застосування показника фактичної вартості будівництва житла може призвести до подальшої неможливості виконання Договору, оскільки термін «фактична вартість будівництва» відсутній в законодавчих нормах, що підтверджується Висновком експертизи.

Відповідно до положень статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині другій статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 в справі № 914/2649/17.

Статтею 652 ЦК України встановлені підстави для зміни або розірвання у зв`язку з істотною зміною обставин.

Таким чином, закон передбачає такі самостійні підстави для зміни договору:

1) істотне порушення договору другою стороною;

2) істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору;

3) інші випадки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України обов`язок доведення наявність таких обставин покладається на позивача.

Натомість, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України наявності жодної з наведених вище підстав для зміни договору шляхом втручання суду в договірні відносини сторін Договору.

Отже, позивач не навів належного обґрунтування своїх позовних вимог щодо зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду до Договору про зміну порядку розрахунків при розподілі спільної діяльності з урахуванням достроково переданих квартир. При цьому висновком експертизи не підтверджено доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, а встановлено доцільність проведення остаточних розрахунків між сторонами за Договором з урахуванням опосередкованої вартості спорудження житла, а не з урахуванням ринкової вартості квадратного метру житла або фактичної вартості будівництва квадратного метру житла.

Враховуючи наведене, беручи до уваги чинність Договору про спільну діяльність у будівництві № 31-07/7 від 14.02.2007 та подальше виконання його сторонами, а також зважаючи на відсутність спільного волевиявлення сторін щодо внесення змін до Договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» про зобов`язання Першого окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України укласти з ТОВ «ВЕСТБУДІНВЕСТ» додаткову угоду до Договору про спільну діяльність у будівництві № 31-07/7 від 14.02.2007 у запропонованій позивачем редакції є необґрунтованими та не доведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 26.08.2021.

Суддя О.С. Комарова