РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021Справа № 910/10084/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (03124, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 5)
до проПриватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (01013, місто Київ, ВУЛИЦЯ БУДІНДУСТРІЇ, будинок 5) стягнення заборгованості у розмірі 1 088 064 грн. 55 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 1 088 064 грн. 55 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором постачання природного газу №24431/Т від 29.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/10084/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про витребування письмових доказів.

12.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 року у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від 12.07.2021 року відмовлено. У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 12.07.2021 року по справі №910/10084/21 відмовлено.

22.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

22.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкликання клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

22.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкликання клопотання про витребування письмових доказів, заяви про застосування строків позовної давності, та не розглядати доводи у відзиві на позовну заяву щодо відсутності печаток.

23.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

23.07.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

06.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

13.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

19.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення.

20.08.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.06.2021 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 30.06.2021 року про вручення поштового відправлення уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (Споживач) було укладено Договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу в 2019 році природний газ в об`ємах і порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити Постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені Договором. (а.с.8-17)

Згідно з п.2.7 Договору фактичний об`єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті Споживачем, підтверджується підписаним між Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних Оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником. Відсутність у Споживача підписаних актів приймання-передачі газу не є підставою для порушення строку остаточного розрахунку, встановленого цим Договором (пункти 4.4. та 4.5) та не звільняє його від відповідальності за порушення цих строків.

Відповідно до п.4.6 Договору оплата вартості газу здійснюється Споживачем в наступному порядку:

4.7.1. Оплата вартості планового об`єму поставки газу здійснюється Споживачем потижнево за фактично спожитий боєм газу, починаючи з 10 числа звітного місяця по 10 число наступного місяця за звітним, в межах планового об`єму постачання газу, визначеного в п.1.2 Договору.

4.6.2. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу, яка була в період споживання газу та відповідної величини спожитого об`єму газу.

4.6.3. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п.6.2.2. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати його підписання, діє в частині постачання газу з 01.01.2019 р. до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення. (п.10.1 Договору)

Додатковим угодами №1 від 16.12.2019 року, №2 від 08.12.2020 року до Договору постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року Сторони передбачили постачання газу у 2020 - 2021 роках. (а..с18-19)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року Позивач у період січень 2019 року - травень 2021 року передав, а Відповідач в свою чергу прийняв природний газ, що підтверджується Актами прийому - передачі природного газу загалом на суму в розмірі 8 021 647 грн. 70 коп. (а.с.20-37) та здійснив оплату за отриманий товар у загальному розмірі 7 100 391 грн. 45 коп., що підтверджується довідками Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №100.04/0123-05/320 від 11.06.2021 р., АБ «Кліринговий дім» №02/01-01-2025 від 11.06.2021 р. (а.с. 52-57)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» становить 921 256 грн. 25 коп. Крім того, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» пеню у розмірі 81 101 грн. 87 коп., 3% річних у розмірі 17 071 грн. 71 коп. та інфляційні у розмірі 68 634 грн. 72 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що на виконання умов Договору у період з 04.06.2021 р. по 04.08.2021 р. він сплатив на користь Позивача заборгованість у розмірі 762 000 грн. 00 коп., а у період з 05.08.2021 р. по 12.08.2021 р. - 80 000 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 725 000 грн. 00 коп., інші позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року Позивач у період січень 2019 року - травень 2021 року передав, а Відповідач в свою чергу прийняв природний газ, що підтверджується Актами прийому - передачі природного газу загалом на суму в розмірі 8 021 647 грн. 70 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.20-37) та здійснив оплату за отриманий товар у загальному розмірі 7 100 391 грн. 45 коп., що підтверджується довідками Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №100.04/0123-05/320 від 11.06.2021 р., АБ «Кліринговий дім» №02/01-01-2025 від 11.06.2021 р. (а.с. 52-57)

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником. Відсутність у Споживача підписаних актів приймання-передачі газу не є підставою для порушення строку остаточного розрахунку, встановленого цим Договором (пункти 4.4. та 4.5) та не звільняє його від відповідальності за порушення цих строків.

Відповідно до п.4.6 Договору оплата вартості газу здійснюється Споживачем в наступному порядку:

4.7.1. Оплата вартості планового об`єму поставки газу здійснюється Споживачем потижнево за фактично спожитий боєм газу, починаючи з 10 числа звітного місяця по 10 число наступного місяця за звітним, в межах планового об`єму постачання газу, визначеного в п.1.2 Договору.

4.6.2. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу, яка була в період споживання газу та відповідної величини спожитого об`єму газу.

4.6.3. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" за Договором постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року становить 921 256 грн. 25 коп.

В той же час, Судом встановлено, що до відкриття провадження у справі №910/10084/21 від 25.06.2021 року Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» грошові кошти у розмірі 77 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1405 від 18.06.2021 року із зазначенням призначення платежу: «оплата за природний газ зг.дог. №24431/Т від 29.12.2019 р. за лютий 2021р.»

Крім того, Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі №910/10084/21 Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» було сплачено на рахунок Позивача грошові кошти у загальному розмірі 815 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №3712 від 24.06.2021 року (проведено банком 25.06.2021 року) на суму 50 000 грн. 00 коп., №2014 від 30.06.2021 року на суму 200000 грн. 00 коп., №3760 від 01.07.2021 року на суму 50000 грн. 00 коп., №3790 від 08.07.2021 року на суму 75000 грн. 00 коп., №1444 від 14.07.2021 року на суму 75000 грн. 00 коп., №3828 від 21.07.2021 року на суму 75000 грн. 00 коп., №3868 від 28.07.2021 року на суму 50000 грн. 00 коп., №3869 від 28.07.2021 року на суму 30000 грн. 00 коп., №3912 від 04.08.2021 року на суму 50000 грн. 00 коп., №3913 від 04.08.2021 року на суму 30000 грн. 00 коп., №3969 від 12.08.2021 року на суму 11938 грн. 81 коп., №3970 від 12.08.2021 року на суму 38061 грн. 19 коп., №3971 від 12.08.2021 року на суму 30000 грн. 00 коп., №2296 від 18.08.2021 року на суму 30000 грн. 00 коп., №4010 від 18.08.2021 року на суму 20000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата за природний газ зг.дог. №24431/Т від 29.12.2019 р.».

Суд зазначає, що грошові кошти у загальному розмірі 90 000 грн. 00 коп. перераховані Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» на підставі платіжних доручень №3869 від 28.07.2021 р. на суму 30 000 грн. 00 коп., №3913 від 04.08.2021 р. на суму 30 000 грн. 00 коп., №3971 від 12.08.2021 року на суму 30 000 грн. 00 коп. за отриманий природний газ у липні 2021 року, що підтверджується відповідним призначенням платежу в вказаних платіжних дорученнях. Проте, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за отриманий природний газ за загальний період листопад 2019 року - травень 2021 року, а тому Суд не приймає до уваги докази здійснення оплати заборгованості Відповідачем за отриманий природний газ у липні 2021 року, оскільки вказаний період не є предметом спору у даній справі.

Крім того, Суд не приймає до уваги докази здійснення часткової оплати Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» за отриманий природний газ за період липень 2021 р. - серпень 2021 р. на загальну суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп. (платіжні доручення №№1488, 1487 від 18.08.2021 р.), подані на адресу Господарського суду міста Києва 20.08.2021 року, оскільки період липень 2021 р. - серпень 2021 р. не є предметом розгляду у справі №910/10084/21.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 77 000 грн. 00 коп. були перераховані на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» до відкриття провадження у справі №910/10084/21 від 25.06.2021 року, позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» заборгованості у розмірі 77 000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Крім того, враховуючи сплату Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» грошових коштів Позивачу в розмірі 725 000 грн. 00 коп. після відкриття провадження у даній справі, Суд приходить до висновку щодо закриття провадження у справі №910/10084/21 в частині стягнення 725 000 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВГАЗТРЕЙД" за Договором постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №24431/Т від 29.12.2018 року становить 119 256 грн. 25 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» в розмірі 119 256 грн. 25 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату отриманого товару та надані послуги в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 119 256 грн. 25 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 10.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 17 071 грн. 71 коп. та інфляційні за загальний період прострочки з 15.12.2019 р. по 15.05.2021 р. у розмірі 68 634 грн. 72 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за загальний період прострочки з 10.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 17 071 грн. 71 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 3% річних за загальний період прострочки з 11.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 16 363 грн. 17 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за період прострочки з 15.12.2019 р. по 15.05.2021 р. у розмірі 68 634 грн. 72 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача. Так, при здійсненні розрахунку інфляційних, Позивач не врахував, що інфляційні за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, причому може мати місце як інфляція грошових коштів, так і дефляція, і коли строк виконання зобов`язання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобов`язання - після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць, але не розраховується поденний індекс інфляції, що зроблено позивачем. Також, в даному випадку у зв`язку із здійсненням часткової оплати Відповідачем, Позивач не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні за загальний період прострочки з 15.12.2019 р. по 15.05.2021 р. лише у розмірі 48 813 грн. 15 коп.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 10.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 81 101 грн. 87 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Згідно з п.6.2.2. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 10.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 81 101 грн. 87 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Також, в даному випадку у зв`язку із здійсненням часткової оплати Відповідачем, Позивач не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня за загальний період з 11.12.2019 р. по 10.06.2021 р. у розмірі 71 196 грн. 33 коп.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 119 256 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 16 363 грн. 17 коп., інфляційні у розмірі 48 813 грн. 15 коп. та пеня у розмірі 71 196 грн. 33 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в частині закриття провадження - на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Закрити провадження у справі №910/10084/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» до Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» в частині стягнення заборгованості у розмірі 725 000 грн. 00 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» - задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (01013, місто Київ, ВУЛИЦЯ БУДІНДУСТРІЇ, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 04012276) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГАЗТРЕЙД» (03124, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 42394311) заборгованість у розмірі 119 256 (сто дев`ятнадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) грн. 25 (двадцять п`ять) коп., 3% річних у розмірі 16 363 (шістнадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 17 (сімнадцять) коп., інфляційні у розмірі 48 813 (сорок вісім тисяч вісімсот тринадцять) грн. 15 (п`ятнадцять) коп., пеню у розмірі 71 196 (сімдесят одна тисяча сто дев`яносто шість) грн. 33 (тридцять три) коп. та судовий збір у розмірі 14 709 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`ять) грн. 43 (сорок три) коп.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25 серпня2021 року.

Суддя О.В. Чинчин