ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" вересня 2021 р.м.ХарківСправа № 922/2730/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши справу

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 6)
до Фізичної особи-підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 11130,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Міністерства оборони України до Фізичної особи-підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича про стягнення пені у розмірі 11130,00 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/20/70 від 29.04.2020 р. в частині своєчасної поставки товару.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається із витрат зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - для подання відповіді на відзив, а відповідачу - заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України на адресу суду від учасників справи не надходило.

12.07.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано заяву (вх. №16119) разом із доданими до неї документами, в якій відповідач повідомляє про перерахування на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 11130,00 грн. за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/20/70 від 29.04.2020 р., про що посилається на додане до заяви платіжне доручення №105429 від 09.07.2021 на суму 11130,00 грн. та просить повернути позивачу позовну заяву у зв`язку із врегулюванням спору до відкриття провадження у даній справі.

10.08.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано заяву про стягнення понесених у справі витрат з відповідача (вх. №18735) разом із доданими до неї документами. В обґрунтування поданої заяви позивачем вказано про те, що відповідно до заяви-повідомлення вих. №330 від 09.07.2021 відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 11130,00 грн. за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/20/70 від 29.04.2020 р., що підтверджується платіжним дорученням №105429 від 09.07.2021 на суму 11130,00 грн. З огляду на викладене, позивач з посиланням на приписи ч. 3 ст. 130 ГПК України просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У даному разі в якості правових підстав звернення до суду із заявою про стягнення понесених у справі витрат з відповідача (вх. №18735 від 10.08.2021) позивачем вказано ст. ст. 42, 46, 61, ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Стаття 130 ГПК України присвячена питанню розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Приписами ч. 3 ст. 130 ГПК України унормовано, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З підстав наведеного, суд розцінює заяву позивача про стягнення понесених у справі витрат з відповідача як заяву, яка за своїм змістом є заявою про відмову від позову.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як вбачається із вищезазначених норм, вказане право позивача може бути реалізоване ним на будь-якій стадії судового процесу та є формою реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства, передбаченого ст. 14 ГПК України. Відмова позивача від позову це безумовна відмова від судового захисту матеріального права, а звернення позивача до суду з позовом, як і відмова від нього, є формою реалізації прав позивача.

При цьому суд зазначає, що при наявності заяви позивача про відмову від позову, суд має дослідити вказану заяву та за умови дотримання позивачем вимог процесуального закону щодо подання таких заяв, якою у даному випадку є вимога щодо належності повноважень особи, яка підписала таку заяву, зобов`язаний закрити провадження у справі саме за цих підстав.

Судом встановлено, що подана заява підписана старшим офіцером Східного територіального юридичного відділу Міністерства оборони України, підполковником юстиції Пономаренко В.І.

Із відомостей про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи позивача, які відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань () вбачається, що Пономаренко Валентин Ігорович уповноважений вчиняти дії від імені юридичної особи позивача, у тому числі підписувати договори тощо та діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень. Однак без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладення мирової угоди.

З огляду на наявність обмежень в реалізації представником позивача права на відмову від позову, суд не вбачає наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Разом з тим, суд вбачає наявність достатніх правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмету спору, про що зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом вказаної норми права, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Судом встановлено, що відповідачем після звернення з даним позовом до суду було здійснено сплату заявленої до стягнення пені у розмірі 11130,00 грн., про що свідчить наявний в матеріалах справи оригінал платіжного доручення №105429 від 09.07.2021 на суму 11130,00 грн. із призначенням платежу: оплата штрафних санкцій згідно претензії №286/8/5709 від 06.08.2020 р.

Вищевказана претензія №286/8/5709 від 06.08.2020 р. була додана позивачем до позовної заяви у належним чином засвідченій копії як доказ вжиття заходів досудового врегулювання спору зі стягнення штрафних санкцій за спірним договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/20/70 від 29.04.2020 р.

З підстав наведеного, наданий доказ свідчить про відсутність предмету спору про стягнення з відповідача пені у розмірі 11130,00 грн., що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тягне за собою закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що провадження у даній справі закрито за відсутністю предмету спору, судові витрати зі сплати судового збору за звернення з позовом до суду можуть бути повернуті позивачу із Державного бюджету України за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила в порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 234, 235, 236 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №922/2730/21 за позовом Міністерства оборони України до Фізичної особи-підприємця Самойлова Олексія Анатолійовича про стягнення пені у розмірі 11130,00 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтями 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 02.09.2021 р.

Суддя Г.І. Сальнікова