ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. Справа №914/71/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Матущака О.І.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників учасників у справі:

ліквідатор Голінний А.М. (в режимі відеоконференції);

від Бориславської міської ради Мельник А.І. (представник);

розглянувши апеляційну скаргу Державного комунального підприємства по побутовому обслуговуванню населення Мрія в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича, м. Черкаси №914/71/19/378 від 24.05.2021

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2021 (суддя В.М. Артимович)

про відмову у притягненні власника банкрута до субсидіарної відповідальності

у справі №914/71/19

за заявою боржника Державного комунального підприємства по побутовому обслуговуванню населення Мрія, м.Борислав, Львівська область

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/71/19 за заявою боржника Державного комунального підприємства по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» про визнання банкрутом.

Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Постановою суду від 18.02.2019 ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Голінного А.М.

12.11.2019 від ліквідатора боржника надійшла заява про притягнення власника банкрута до субсидіарної відповідальності.

Подана заява обґрунтована тим, що власник підприємства-банкрута Бориславська міська рада Львівської області не вжила достатніх заходів на виконання обов`язку, направленого на запобігання неплатоспроможності підприємства; збитковість підприємства була відображена ще з 2014 року і в подальшому підприємство працювало лише в збиток, однак, жодних рішень з вирішення цього питання власником прийнято не було; ціни на послуги були нижче статистичних, що відповідно й призвело до збитковості, передумовою цього стало невідповідність наданих банкрутом послуг та цін до рівня ринкових, на чому в тому числі й наголошував власник підприємства, проте жодних дієвих заходів вжито не було; відсутність у банкрута статутного капіталу, ліквідних основних засобів та інших ресурсів, за рахунок яких підприємство могло здійснювати свою діяльність та вивести її на економічний вигідний рівень (станом на 2014 рік основні засоби були зношені на 97%).

Ухвалою суду від 14.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора Голінного А.М. про притягнення власника банкрута - Бориславської міської ради Львівської області до субсидіарної відповідальності.

Ухвала суду мотивована тим, що Бориславська міська рада Львівської області, як власник, не мала права втручатися в господарську діяльність боржника, зокрема, щодо встановлення платних послуг підприємства, а лише шляхом проведення планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності, давати рекомендації щодо покращення фінансового стану підприємства та проведення дій щодо погашення боргів та не нарощення нових. Суд зазначив, що ліквідатором не надано доказів того, що Бориславською міською радою Львівської області вчинялися дії з доведення боржника до банкрутства.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Ліквідатором боржника Голінним А.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора про притягнення власника боржника до субсидіарної відповідальності та стягнути з Бориславської міської ради Львівської області на користь боржника 84 513, 91 грн. Апеляційна скарга в частині покладення субсидіарної відповідальності обґрунтована тими ж підставами, що і подана заява.

Окрім цього скаржник покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду таке:

- ухвалою суду від 24.03.2021 розгляд справи відкладено на 21.04.2021, а ухвалою від 25.03.2021 задоволено заяву ліквідатора про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, визначивши відповідальним за її проведення Господарський суд Черкаської області;

- ухвалою суду від 22.04.2021 розгляд справи відкладено на 09.06.2021 у зв`язку із неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Однак апелянт вказує, що у визначений судом час з`явився в приміщення Господарського суду Черкаської області, що підтверджується інформацією, наданою вказаним судом;

- не зважаючи на зазначене, суд розглянув заяву без участі ліквідатора, а ухвалу прийнято поза межами судового засідання 14.05.2021.

В поданих письмових поясненнях Бориславська міська рада просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Покликається на те, що боржнику було надано в безоплатне користування приміщення площею 77,4 кв.м. по вул. Коваліва, 14а у м. Бориславі Львівської області терміном на два роки для розміщення перукарні. Цим рішенням було розірвано договір оренди приміщення від 01.02.2012 за № 1 та укладено договір позички. Відтак міська рада звільнила від оплати за користування приміщенням, що перебувало на праві повного господарського відання в ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» для того, щоб воно не нарощувало борги по орендній платі за нерухоме майно, тим самим сприяло у здійсненні їхньої господарської їхньої господарської діяльності. Зазначає, що ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» є юридичною особою, яке створене з метою поліпшення побутового обслуговування населення у сфері надання перукарських послуг та повинно було здійснювати господарську діяльність, виходячи з реального попиті в межах повноважень, передбачених статутом. Підприємство самостійно визначає умови господарювання взаємовідносин. Бориславська міська рада, як власник, не мала права щодо втручання в господарську діяльність боржника щодо встановлення платних послуг підприємства. Покликається на те, що із врахуванням відсутності в Кодексі України з процедур банкрутства прямої норми, яка б передбачала повну субсидіарну відповідальність власника за зобов`язаннями комунального підприємства, такий випадок субсидіарної відповідальності можливий лише з підстав, встановленими іншими законами.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст.207 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), учасниками у справі заявлено не було.

Оцінка суду.

Згідно із ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до приписів, встановлених ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Правовий режим майна комунальної власності, порядок його формування та суб`єкти права комунальної власності визначені Конституцією України, ЦК України, Господарським кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, виконавчим комітетом Бориславської міської Ради народних депутатів Львівської області прийнято рішення «Про реєстрацію Державного комунального підприємства «Мрія» та про призначення керівника підприємства» від 14.12.1995 за № 679, згідно якого вирішено провести державну реєстрацію Державного комунального підприємства «Мрія» на базі колишньої перукарні міськпобуткомбінату, що по вул. Коваліва, 14а, сфера діяльності: всебічний розвиток і вдосконалення побутового обслуговування населення, забезпечення попиту населення в послугах високої якості , надання перукарських послуг населенню і реалізація.

Боржник зареєстрований як юридична особа 14.12.1995, дата запису 25.05.2006, запис № 0000334, за адресою: вул. Коваліва, 14а, м. Борислав, Львівська область; ідентифікаційний код 22401917. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником (учасником) юридичної особи ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» виступає Бориславська міська рада Львівської області. За організаційно-правовою формою ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» є комунальним підприємством.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориславської міської ради «Про припинення Державного комунального підприємства по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» від 27.06.2018 за № 366 вирішено припинити ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» шляхом ліквідації, утворити ліквідаційну комісію, встановити строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до боржника, голові ліквідаційної комісії протягом трьох робочих днів з дати прийняття цього рішення подати державному реєстратору необхідні документи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про початок процедури припинення ДКП «Мрія» шляхом ліквідації, ліквідаційній комісії провести інвентаризацію майна ДКП «Мрія», розглянути вимоги кредиторів і надати відповідь кредиторам за результатами розгляду протягом 30 днів від дня отримання вимоги, затвердити ліквідаційний баланс та надати його для затвердження Бориславській міській раді після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами боржника.

Відтак, рішення про припинення ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія», прийняте засновником 27.06.2018, відповідно до ст. 59 ГК України, ст.ст. 105, 110 ЦК України.

Рішенням Бориславської міської ради від 27.09.2018 за № 1507 було затверджено проміжний ліквідаційний баланс боржника.

Як зазначалося вище, постановою суду від 18.02.2019 ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.

Згідно ч. 1 ст. 61, ч. 2 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) ліквідатор з дня свого призначення здійснює наступні повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом, веде реєстр вимог кредиторів, здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

При визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.

При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.

Так, арбітражним керуючим Голінним А.М. в якості особи, що несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, визначено Бориславську міську раду Львівської області, як засновника даного підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Бориславської Ради народних депутатів від 14.12.2005 за № 679 затверджено статут ДКП по побутовому обслуговуванню населення «Мрія» (перукарня). Положеннями статуту передбачено, що ДКП «Мрія» утворене шляхом виділення із структури Бориславського міськпобуткомбінату і є в комунальній власності. Підприємство створене з метою поліпшення побутового обслуговування населення, надання перукарських послуг і реалізація супутніх товарів. Підприємство має статус юридичної особи, має розрахункові та інші рахунки в банках, самостійний баланс, круглу печатку, кутовий штамп, бланки і інші необхідні реквізити, діє відповідно до Закону України «Про підприємства». Підприємство володіє, користується майном, яке знаходиться в структурному підрозділі, переданому йому безкоштовно з балансу на баланс, враховуючи споруди, сировину, обладнання, транспортні засоби. Предметом діяльності визначено надання перукарських послуг населенню і реалізація супутніх товарів (п. 3.2). Підприємство здійснює реалізацію послуг і продукції по цінах, тарифах, що встановлюються самостійно або на основі прямих угод, держзамовлення по цінах згідно чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 23 ГК України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами. Незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб`єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються положеннями ст. 619 ЦК України, за загальним змістом якої, субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або законом, така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.

Така відповідальність передбачена, зокрема ст. 61 КУзПБ, а основною метою такої є притягнення винних осіб у доведенні до банкрутства до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України відшкодування шкоди можливе за сукупності таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Таким чином, господарського правопорушення, за яке засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

При цьому, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення. При вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство (ст. 1, ст. 34 КУзПБ), з огляду на які такими діями можуть бути:

1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях;

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі №902/318/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ на ліквідатора покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства). Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.

Згідно ст. 24 ГК України управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства (ч.ч. 1,2 ст. 136 ГК України).

Відповідно до п. 5.1 статуту управління підприємством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав власника щодо господарського використання майна і принципів самоврядування трудового колективу.

Пунктами 7.1 7.4 статуту передбачено, що основним показником роботи підприємства є прибуток. З прибутку підприємства, який залишається після оплати податків і є у власності колективу, утворюються фонди, які необхідні підприємству в подальшій роботі. Підприємство самостійно визначає умови господарських взаємовідносин. Матеріально-технічне постачання підприємства може здійснюватися через систему торгівлі і споживчої кооперації.

Ревізія фінансово-господарської діяльності проводиться власником або уповноваженим ним органом раз в рік. Перевірка діяльності підприємства іншими контролюючими органами здійснюється у відповідності з чинним законодавством (п. 9.3-п. 9.4 статуту).

Зі змісту довідки за результатами перевірки КП «Мрія» від 18.09.2014, яка була складена комісією в складі працівників відділу економіки та торгівлі, фінансового управління та управління комунальною власністю на підставі протокольного доручення міського голови, вбачається, що комісією було рекомендовано, зокрема: з метою збільшення доходів підприємства розглянути питання щодо розширення спектру наданих послуг, розглянути можливість повної зайнятості працівників, здійснювати придбання матеріальних цінностей та інвентарю з виручки підприємства та оприбутковувати їх по обліку.

Згідно аналізу визначення причин збитковості ДКП «Мрія», проведеного за 2016 рік та І квартал 2017 року спеціалістами відділу доходів фінансового управління Бориславської міської ради, вбачається, що спеціалістами управління було запропоновано, зокрема, не допускати зростання кредиторської заборгованості, розглянути можливість щодо приведення штатної чисельності ДКП «Мрія» до меж, які б дозволили здійснювати прибуткову діяльність комунального підприємства та підняти плату за перукарські послуги до економічно обґрунтованих.

Довідкою про фінансово-господарську діяльність ДКП «Мрія», яка була складена за результатами перевірки з 20 лютого по 01 березня 2018 року, комісією запропоновано, зокрема, не допускати зростання кредиторської заборгованості, провести економічно-обґрунтовані розрахунки штатного розпису працівників ДКП «Мрія», забезпечити дотримання вимог законодавства України в частині виплати заробітної плати не нижче законодавчо встановленого мінімуму.

З огляду на зазначене вище, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що Бориславська міська рада Львівської області, як власник, не мала права втручатися в господарську діяльність ДКП «Мрія», зокрема, щодо встановлення платних послуг підприємства, а лише шляхом проведення планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності, давати рекомендації щодо покращення фінансового стану підприємства та проведення дій щодо погашення боргів та не нарощення нових. Свої обов`язки щодо проведення перевірок та надання рекомендацій для покращення діяльності міська рада виконувала.

Відтак доводи апелянта щодо не вжиття заходів міською радою щодо покращення фінансового становища боржника, а також підвищення цін на послуги, що надавав боржник, є такими, що не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що між ДКП «Житлово-експлуатаційна контора « 2» та ДКП «Мрія» було укладено договір оренди нежитлового приміщення. За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно площею 77,4 кв.м , яке знаходиться по вул. Коваліва, 14а в м. Бориславі, на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, що знаходиться на балансі ДКП ЖЕК № 2, вартість якого становить за експертною оцінкою 201 943 грн, майно передається в оренду з метою розміщення перукарні.

31.12.2014 сторонами укладено угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди нежитлового приміщення, що стосується, зокрема, орендної плати. Також згідно розрахунку орендної плати, річна орендна плата становить 16 777,68 грн.

В подальшому рішенням Бориславської міської ради від 29.09.2016 за № 372, враховуючи звернення колишнього керівника ДКП «Мрія» Л.Щербанік від 21.04.2016 було надано банкруту в безоплатне користування вказане приміщення терміном на 2 роки для розміщення перукарні.

Відтак місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, що прийнявши вказане рішення, Бориславська міська рада Львівської області звільнила боржника від оплати за користування приміщенням, що перебувало на праві повного господарського відання в ДКП «Мрія», з метою не нарощення боргів по орендній платі за нерухоме майно, що в свою чергу сприяло у здійсненні їх господарської діяльності та повинно було покращити господарську діяльність підприємства.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, арбітражним керуючим не долучено до матеріалів справи звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства (висновки про наявність ознак з дій приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, та рекомендації щодо подальшого розвитку підприємства) за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі, у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 за № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 за № 1361).

Ліквідатором не доведено вчинення суб`єктом відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення, а також прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях.

Враховуючи те, що ліквідатором не надано доказів, що свідчили б про вчинення Бориславською міською радою Львівської області дій з доведення боржника до банкрутства, та беручи до уваги, що міська рада, як власник, не мала права втручатися в господарську діяльність боржника, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим та правомірним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для притягнення Бориславської міської ради Львівської області до субсидіарної відповідальності у даній справі.

Щодо покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Як вказує апелянт та вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 24.03.2021 розгляд справи №914/71/19 відкладено на 21.04.2021, а ухвалою від 25.03.2021 задоволено заяву ліквідатора про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, визначивши відповідальним за її проведення Господарський суд Черкаської області.

В ухвалі від 22.04.2021 суд вказав, що у зв`язку із неявкою всіх учасників справи в судове засідання, розгляд справи відкладено на 09.06.2021. Однак апелянт вказує, що у визначений судом час з`явився в приміщення Господарського суду Черкаської області.

Так, з листа Господарського суду Черкаської області вбачається, що Господарський суд Львівської області попередньо здійснив бронювання на 21.04.2021 об 11 год 45 хв на майданчику у web-програмі «Бронювання систем відеоконференцзв`язку», однак сеанс відеоконференцзв`язку не відбувся, оскільки у встановлений час Господарський суд Львівської області не вийшов на зв`язок.

Разом з тим, відповідно до «Правил пропуску осіб до приміщення Господарського суду Черкаської області» інформація щодо осіб, які пропускаються до приміщення суду, фіксується працівниками служби судової охорони у Журналі відвідувачів, який є номенклатурним нарядом Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, згідно якого ОСОБА_1 перебував у приміщенні суду 21.04.2021 з 11 год 39 хв до 12 год 04 хв.

Відповідно до ч. 7 ст.4 ГПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Статтею 197 ГПК України передбачено право учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що в разі задоволення клопотання учасника справи про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні іншого суду, саме на суд, що здійснив бронювання на онлайн - майданчику «Бронювання систем відеоконференцзв`язку» (в даному випадку Господарський суд Львівської області), покладається обов`язок забезпечити технічну можливість для проведення відеоконференції та право особі на участь в судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.2 ст. 202 ГПК України, у разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи, суд відкладає розгляд справи.

Натомість, суд першої інстанції, не забезпечивши проведення відеоконференцзв`язку, встановив неявку учасників в судове засідання. При цьому розгляд справи не відклав, а здійснив розгляд заяви без участі ліквідатора, чим порушив ч. 7 ст.4 ГПК України.

Разом з цим, здійснивши розгляд заяви про притягнення власника боржника до субсидіарної відповідальності, в ухвалі суд зазначив, що враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання 21.04.2021, ухвалу складено та підписано 14.05.2021. Датою ухвали зазначено 14.05.2021.

Водночас відповідно до ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суд першої інстанції, не правильно застосувавши норму права, дійшов помилкового висновку про те, що датою ухвали є 14.05.2021, а не 21.04.2021.

Так, судове засідання було призначено на 21.04.2021. Відповідно, у разі неявки учасників у справі в судове засідання, таке все ж мало відбутися, а тому і датою ухвали мало б бути 21.04.2021. В той же час, датою підписання ухвали та набрання її законної сили - 14.05.2021.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги викладене, а також обґрунтовані доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала у даній справі постановлена судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права в частині забезпечення ліквідатору боржника Голінному А.М. права на участь в судовому засіданні, а тому підлягає скасуванню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Водночас, ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду скасуванню із прийняттям нового рішення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із відмовою у задоволенні заяви, суд дійшов висновку про залишення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного комунального підприємства по побутовому обслуговуванню населення Мрія в особі ліквідатора Голінного Андрія Михайловича задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2021 у справі №914/71/19 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви ліквідатора Голінного А.М. про притягнення Бориславської міської ради Львівської області до субсидіарної відповідальності - відмовити.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 31.08.2021.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді С.М. Бойко

Г.Г. Якімець