ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 справа № 914/1192/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська нафтотрейдінгова компанія», м.Київ,

до відповідача: Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область,.м. Сокаль

про: стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 951 948,98 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Квасниця Я.М.;

від відповідача: Жарська Л.А.;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська нафтотрейдінгова компанія» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 951 948,98 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 06.07.2021.

18.06.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (Вх.№ 14276/21).

02.07.2021 на адресу суду надійшла заява Відповідача про застосування строків позовної давності (Вх.№ 15342/21).

06.07.2021 на адресу суду надійшла заява Відповідача про долучення документів до матеріалів справи (Вх. № 15588/251).

В судовому засіданні 06.07.2021 судом протокольно оголошено перерву до 13.07.2021.

Ухвалою від 13.07.2021 суд закрив підготовче засідання у справі та призначив розгляд справи по суті на 26.08.2021.

26.08.2021 в судове засідання з`явились представник позивача та відповідача, надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 26.08.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, у порушення умов договорів про закупівлю товару за результатами відкритих торгів № 99 від 03.04.2019 р. та №117 від 11.04.2019.

30.08.2019 Позивач здійснив поставку Товару Відповідачу по Договору № 99 в кількості 12 000 л на загальну суму 327 600, 00 грн., в тому числі ПДВ 54 600, 00 грн, про що свідчить видаткова накладна №31 від 30.08.2019 р. та Товаро- транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34 від 30.08.2019 р.

05.09.2019 року Позивач здійснив поставку Товару Відповідачу по Договору № 99 в кількості 12 075 л на загальну суму 329 647, 50 грн., в тому числі ПДВ 54 941, 25 грн, про що свідчить видаткова накладна №32 від 05.09.2019 р. та Товаро- транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 35 від 05.09.2019 р.

02.05.2019 року Позивач здійснив поставку Товару Відповідачу по Договору № 117 в кількості 7 885 л на загальну суму 208 164,00 грн., в тому числі ПДВ 34 694,00 грн, про що свідчить підписані представниками Сторін видаткова накладна №29 від 02.05.2019 р. та Товаро- транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 31 від 02.05.2019 р.

Відповідач здійснив лише часткову оплату 10.07.2020 року за вже отриманий Товар в розмірі 20 000, 00 грн згідно поставки від 05.09.2019 року та 20 000, 00 грн згідно поставки від 02.05.2019 року, що підтверджується банківською випискою від 10.07.2020 р.

Оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобов`язання щодо оплати отриманого товару, у зв`язку із чим в нього виникла заборгованість за Договором №99 від 03.04.2019 року у розмірі 721 469,16 грн., в тому числі основний борг становить 637 247,50 грн., індекс інфляції - 51 028,23 грн, 3 % річних - 28 842,52 грн та пеня - 43 750,91 грн.

За Договором №117 від 11.04.2019 року загальна заборгованість 230 479,82 грн., в тому числі: основний борг становить 188 164,00 грн, індекс інфляції - 13 934,42 грн, 3 % річних - 10 992,58 грн та пеня - 17 388,82 грн.

Відтак, разом сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, з урахуванням проплати в розмірі 57 000, 00 грн, за спірними Договорами становить 894948,98 грн.

Правова позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнає частково з огляду на наступне. Зазначив, що позивач не врахував проплати за Договором №99 від 03.04.2019: платіжне доручення № 440 від 19.05.2021 на суму 57000,00 грн, відтак заборгованість визнає в сумі 768 411,50 грн.

Щодо нарахованої пені Позивачем необхідно застосувати строки позовної давності, з огляду на те, що нарахування пені припиняється через 6 місяців з дня коли зобов`язання мало бути виконано, строк позовної давності спливає через рік з дня за який нараховано санкцію.

Щодо нарахування інфляційних збитків та 3% річних зазначив, що стягнення таких є непосильним фінансовим тягарем для підприємства, який погіршить фінансовий стан ДП «Львіввугілля», просили зменшити нарахування штрафних санкцій.

ДП «Львіввугілля», є підприємством з важким фінансовим станом, який виник з огляду на те, що собівартість видобутку вугільної продукції значно перевищує ціну реалізації вугілля, споживачі не вчасно розраховуються за поставлене вугілля, недостатнє бюджетне фінансування за програмою «Реструктуризація вугільної галузі» (згідно Постанови КМУ №80 від 23.01.2019 р.).

На підтвердження скрутного фінансово становища Відповідача, долучив до матеріалів справи копію Довідки про стан дебіторської заборгованості станом на 31.03.2021, копію Довідки щодо заборгованості по заробітній платі № 8/1-406 від 11.06.2021; Довідки щодо заборгованості по податках та обов`язкових платежах 8/1-407 від 11.06.2021; Довідки щодо кредиторської заборгованості №8/1-408 від 11.06.2021; Довідки щодо заборгованості №07/322 від 11.06.2021, №07/323 від 11.06.2021, №07/324 від 11.06.2021.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Українська нафтотрейдінгова компанія та - Державним підприємством Львіввугілля були укладені Договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 20.03.2019 р. - № 99 від 03.04.2019 р. (далі - Договір №99) та Договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 22.03.2019 р. № 117 від 11.04.2019 р. (далі - Договір № 117 ).

Згідно умов п. 1.1. вищезгаданих Договорів Позивач зобов`язувався здійснити поставку Товару, а саме: ДК 021:2015, 09130000-9_Нафта і дистиляти (Дизельне пальне, бензин), а Відповідач зобов`язувався прийняти вказаний Товар і сплатити за нього узгоджену грошову суму.

Згідно п. 1.2. Договорів найменування, одиниця виміру і загальна кількість Товару, його номенклатура, ціна і строк поставки зазначаються в Специфікаціях до цих Договорів, які є їх невід`ємними частинами.

Доставка Товару за умовами п. 5.2 цих Договорів здійснюється на умовах DDP (станція або склад Відповідача) протягом 10 днів з моменту отримання письмової заявки на конкретну партію Товару.

Відповідно до п. 5.3. Договору датою постачання вважається дата, яка вказана Відповідачем на товаросупроводжувальних документах наданих Позивачем при його прийманні.

Пунктом 4.2 Договорів передбачено, що оплата за отриманий Товар проводиться Відповідачем шляхом перерахування коштів протягом 30 днів з моменту отримання узгодженої партії Товару.

30.08.2019 Позивач здійснив поставку дизельного пального Відповідачу по Договору № 99 в кількості 12 000 л дизельного пального на загальну суму 327 600, 00 грн., в тому числі ПДВ 54 600, 00 грн, про що свідчить видаткова накладна №31 від 30.08.2019 р. та Товаро - транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34 від 30.08.2019 р.

05.09.2019 року Позивач здійснив поставку дизельного пального Відповідачу по Договору № 99 в кількості 12 075 л на загальну суму 329 647, 50 грн, в тому числі ПДВ 54 941, 25 грн, про що свідчить видаткова накладна №32 від 05.09.2019 р. та Товаро- транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 35 від 05.09.2019 р.

02.05.2019 року Позивач здійснив поставку Відповідачу бензину А-92 по Договору №117 в кількості 7 885 л на загальну суму 208 164,00 грн, в тому числі ПДВ 34 694,00 грн, про що свідчить підписані представниками Сторін видаткова накладна №29 від 02.05.2019 р. та Товаро- транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 31 від 02.05.2019 р.

Пунком 6.1 визначено, що покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого Товару та приймати поставлений Товар у відповідності до умов Договору.

Відповідач здійснив лише часткову оплату 10.07.2020 року за вже отриманий Товар в розмірі 20 000, 00 грн згідно поставки від 05.09.2019 року та 20 000, 00 грн згідно поставки від 02.05.2019 року, що підтверджується банківською випискою від 10.07.2020 р.

Після відкриття провадження у справі, Відповідачем сплачено на рахунок Позивача 57000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №440 від 19.05.2021.

Таким чином, свої зобов`язання щодо поставки Товару ТОВ «Торговий дім «Українська нафтотрейдінгова компанія» виконало в повному обсязі та належним чином. А Відповідач порушив умови вищезгаданих Договорів і не здійснив оплату в повному обсязі за вже отриманий Товар.

Відповідальність Відповідача за порушення строків оплати передбачена п. 7.7. цих Договорів, а саме відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі одинарної облікової ставки Національного Банку України.

Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору Відповідачем щодо оплати вартості поставленої продукції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Українська нафтотрейдінгова компанія» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений та неоплачений товар 951 948,98 грн заборгованості.

Однак суд зазначає, що позивачем при розрахунку заборгованості в цілому за Договором №99 від 03.04.2019 було допущено арифметичну помилку, а саме сума загальної заборгованості при додаванні усіх сум штрафних санкцій та основної заборгованості по спірному договору має бути 760 869,16 грн. Відтак загальна сума заборгованості по спірних договорах складає 991 348,98 грн:

- за Договором №99 від 03.04.2019 року основна заборгованість в розмірі 637 247,50 грн., інфляційні втрати- 51 028,23 грн, 3 % річних - 28 842,52 грн та пеня - 43 750,91 грн; Всього: грн.

- за Договором №117 від 11.04.2019 року основна заборгованість в розмірі 188 164,00 грн, інфляційні втрати - 13 934,42 грн, 3 % річних - 10 992,58 грн та пеня - 17 388,82 грн.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що Позивач при вираховуванні основної заборгованості не врахував проплату за Договором №99 на суму 57000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 440 від 19.05.2021, а також 02.07.2021 подано заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахування пені.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦПК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Українська нафтотрейдінгова компанія» та - Державним підприємством Львіввугілля були укладені Договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 20.03.2019 р. - № 99 від 03.04.2019 р. та Договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 22.03.2019 р. № 117 від 11.04.2019 р. за умовами яких Постачальник зобов`язується поставити Товар, в порядку та на умовах, визначених у Договорах, а саме: ДК 021:2015, 09130000-9_Нафта і дистиляти (Дизельне пальне, бензин). А Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього узгоджену грошову суму.

На виконання умов цього договору позивач 30.08.2019, 05.09.2019 та 02.05.2019 передав у власність відповідача товар, що підтверджується долученими до справи копіями видаткових накладних та ТТН:

- №31 від 30.08.2019 р. та ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34 від 30.08.2019 р. по Договору № 99 в кількості 12 000 л дизельного пального на загальну суму 327 600, 00 грн;

- №32 від 05.09.2019 р. та ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 35 від 05.09.2019 р. по Договору № 99 в кількості 12 075 л на загальну суму 329 647, 50 грн;

- №29 від 02.05.2019 р. та ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 31 від 02.05.2019 р. по Договору №117 в кількості 7 885 л на загальну суму 208 164,00 грн, в тому числі ПДВ 34 694,00 грн.

Пунком 6.1 визначено, що покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого Товару та приймати поставлений Товар у відповідності до умов Договору.

Як встановлено судом, Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 40 000,00 грн. Заборгованість на момент подання позову до суду складала (з урахуванням арифметичної помилки) 991 348,98 грн.

Згідно долученого платіжного доручення № 440 від 19.05.2021. вбачається, що Відповідач сплатив на рахунок Позивача суму в розмірі 57 000,00 грн., а тому заборгованість складає 934 348,98 грн. Дана сума сплачена після відкриття провадження у справі, тому у частині стягнення суми 57000,00 грн основної заборгованості провадження слід закрити.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність Відповідача за порушення строків оплати передбачена п. 7.7. цих Договорів, а саме відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі одинарної облікової ставки Національного Банку України.

Так, позивачем нараховано відповідачу пеню за Договором № 117 від 11.04.2019 р. в розмірі 17500,03 грн за період з 02.06.2019 по 02.12.2019 та за Договором № 99 від 03.04.2019 в розмірі 43 985,98 грн за період з 06.10.2019 по 06.04.2020.

В силу приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 3 ст. 254 ЦК України), оскільки іншого умовами договору не передбачено.

Умовами укладеного між сторонами договору поставки товару не передбачено нарахування пені поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, слід зазначити наступне.

У заяві про застосування позовної давності від 29.06.2021 №8/1-429 (вх. №15342/21) відповідач заявляє про застосування позовної давності стосовно вимоги про стягнення пені. Відповідач зазначає, що для звернення до суду з вимогою про стягнення пені встановлюється позовна давність в один рік. Отже, як зазначає відповідач, термін позовної давності для стягнення пені позивачем закінчився у березні 2021 року, а Позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку 05.05.2021.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.13 року з останніми змінами за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 522/1029/18).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 183/1617/16).

Враховуючи викладене, в суду існують правові підстави для вирішення питання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки у позивача згідно договірних умов були підстави для нарахування пені.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за спірними Договорами № 99 та № 117 в сумі 61 139,73 грн. у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку стягнення трьох відсотків річних за запропонований позивачем період за Договором № 117 в сумі 11 972,63 грн та за Договором № 99 на суму 28 842,52 грн та інфляційних втрат за Договорами № 117 на суму 44 384,34 грн та № 99 на суму 51 028,23 грн - суд перевіривши поданий позивачем розрахунок, вказує, що даний розрахунок здійснено коректно, у Відповідача застереження щодо зазначених нарахувань не було.

Відтак, вимога позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі : 768 411,50 грн сума основного боргу, 39835,10 грн 3% річних, 64 962,65 грн інфляційних втрат. В частині стягнення 57000,00 грн основної заборгованості закрити провадження. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

При обчисленні загальної суми заборгованості допущено арифметичну помилку, а саме сума заборгованості по спірних договорах складає 991 348,98 грн, а не 951 948,98 грн. Позивачем при поданні позовної заяви невірно сплачено 14 279,23 грн судового збору, замість 14870,23 грн. Різниця 591,00 грн підлягає до стягнення з Позивача в дохід Державного бюджету України

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 13953,14 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» ( 80000 м. Сокаль, Львівської обл., вул. Б. Хмельницького, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Українська нафтотрейдінгова компанія (01010 м. Київ, вул. Левандовська, буд. 3-А, ) 768 411,50 грн основного боргу, 39 835,10 грн - 3% річних, 64 962,65 грн - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 13953,14 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Українська нафтотрейдінгова компанія (01010 м. Київ, вул. Левандовська, буд. 3-А, ) в дохід Державного бюджету України 591,00 грн.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення 57 000,00 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк