ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Справа № 915/350/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА",

02090, м. Київ, вул. Новаторів, будинок № 22-Б, кв. № 210; ; електронна адреса:

до відповідача: Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод",

54017, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 120; ; електронна адреса:

про: стягнення 101551,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №1 від 02.03.2021, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" заборгованості за Договором поставки №1719 від 27.03.2019 у розмірі 101551,00 грн. з яких: 74146,00 грн. - сума основного боргу, 17041,00 грн. - пеня, 4603,00 грн. - 3 % річних, 5761,00 грн. - інфляційні втрати.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №1719 від 27.03.2019 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2021 позовну заяву №1 від 02.03.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків в строк який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

23.04.2021 до суду засобами поштового зв`язку від позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надійшла заява № б/н, без дати про усунення недоліків позовної заяви з додатками (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія протоколу загальних зборів учасників № 1 від 31.05.2019, копія наказу № 2 від 31.05.2019, оригінал платіжного доручення про сплату судового збору № 1 від 15.04.2021, оригінал квитанції по сплаті судового збору № 34307 від 19.04.2021), направлення якої на адресу суду здійснено позивачем 21.04.2021.

Ухвалою суду від 28.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.06.2021.

17.05.2021 до суду від відповідача надійшов відзив № 629 від 12.05.2021 на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти позову в частині стягнення пені в розмірі 17041,00 грн. за несвоєчасну оплату поставленої продукції. Крім того, за твердженнями відповідача, звернення з позовною заявою про стягнення пені після 30.01.2021 є таким, що здійснено після закінчення строку позовної давності.

09.06.2021 до суду від відповідача надійшов супровідний лист №728 від 02.06.2021 з додатком ( копією платіжного доручення від 02.06.2021 № 753657).

17.06.2021 до суду від позивача надійшло клопотання б/н, без дати, про розгляд справи без участі позивача, також в клопотанні зазначає про підтримання позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.06.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, та відкладено підготовче засідання на 12.07.2021.

08.07.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н, без дати, про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2021.

16.07.2021 до суду від відповідача надійшов супровідний лист № 948 від 15.07.2021 з додатком ( копією платіжного доручення від 15.07.2021 № 753787).

21.07.2021 до суду від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов супровідний лист № 978 від 21.07.2021 з додатком ( копією платіжного доручення від 21.07.2021 № 753808).

26.07.2021 до суду від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов аналогічний супровідний лист № 978 від 21.07.2021 з додатком (копією платіжного доручення від 21.07.2021 № 753808).

09.08.2021 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" (постачальник) та Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" (покупець) було укладено Договір № 1719 поставки (далі - Договір), у відповідності до умов якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити покупцю товар (запасні частини) (далі - товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого зазначається в специфікаціях, що є Додатками до цього Договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним Договором (п. 1.1 Договору).

Поставка товару здійснюється видами транспорту, визначеними за згодою сторін. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки DDP - склад покупця, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 120, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCOTERMS" у редакції 2010 року, якщо інші умови не визначені в специфікації (п. 3.1 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, товар поставляється в наступні строки: 5 календарних днів з моменту підписання цього Договору, якщо інший строк не визначений сторонами в специфікації.

При передачі товару покупцю, постачальник зобов`язаний надати оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну; сертифікат та/або паспорт якості на товар або інший документ, що підтверджує якість товару; податкову накладну в електронному вигляді зареєстровану в ЄДРПН, а також інші документи, визначені сторонами на партію товару (п. 3.3 Договору).

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у специфікаціях і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою товару (п. 4.1 Договору).

У відповідності до п. 4.2 Договору, ціна Договору становить сумарну вартість постачального товару згідно специфікацій протягом періоду дії цього Договору.

Оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному Договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) (п. 5.1 Договору).

Згідно п.п. 5.2-5.3 Договору, оплата за цим Договором, якщо інше не визначено в специфікації, здійснюється в розмірі 100% від суми специфікації протягом 45 календарних днів від дати прийняття покупцем товару на підставі отриманого рахунку. Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

У відповідності до п. 7.2 Договору, у випадку порушення більш ніж на 60 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Сплата неустойки (штрафу, пені), відсотків за користування коштами, а також відшкодування збитків не звільняє сторону від необхідності виконання зобов`язань за Договором (п. 7.6 Договору).

Сторонами погоджено, що даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019; закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (п. 9.3 Договору).

До Договору сторонами складено Специфікацію №2 (Додаток №2 до Договору), у якій погоджено найменування, од. вим., кількість, ціна грн. за 1 шт. без ПДВ; сума грн. без ПДВ (а.с. 11).

Крім того, в Специфікації №2 зазначено, що оплата здійснюється по факту поставки в розмірі 100% від суми Специфікації з відстрочкою платежу до 21-го календарного дня.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною №3 від 14.05.2019 на суму 124146,00 грн. з ПДВ (а.с. 12).

Відповідачем поставлений товар оплачено частково, що підтверджується платіжними дорученнями №751064 від 31.01.2020 на суму 30000,00 грн. та №751645 від 07.05.2020 на суму 20000,00 грн. (а.с. 13-14).

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, товар у строк встановлений Договором не сплачено в повному обсязі. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №1719 від 27.03.2019 є обґрунтованою.

Як встановлено судом, в процесі розгляду справи відповідачем частково погашена сума заборгованості за Договором поставки №1719 від 27.03.2019.

Так, 09.06.2021 до суду від відповідача надійшов лист, у якому зазначає, що 02.06.2021 ДП "МБТЗ" сплачено ТОВ "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" частину заборгованості за Договором в розмірі 10000,00 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем подано суду копію платіжного доручення №753657 від 02.06.2021 на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу: "Оплата заборгованості за товар зг. дог. №1719 від 27.03.2019р.Тендер не передбачено в т.ч. ПДВ 20% 1666,67 грн." (а.с. 53-54).

16.07.2021 до суду від відповідача надійшов лист, у якому зазначає, що 15.07.2021 ДП "МБТЗ" сплачено ТОВ "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" частину заборгованості за Договором в розмірі 20000,00 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем подано суду копію платіжного доручення №753787 від 15.07.2021 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу: "Оплата заборгованості за товар зг. дог. №1719 від 27.03.2019р.Тендер не передбачено в т.ч. ПДВ 20% 3333,33 грн." (а.с. 74).

Також 21.07.2021 до суду від відповідача надійшов лист, у якому зазначає, що 21.07.2021 ДП "МБТЗ" сплачено ТОВ "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" частину заборгованості за Договором в розмірі 20000,00 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем подано суду копію платіжного доручення №753808 від 21.07.2021 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу: "Оплата заборгованості за товар зг. дог. №1719 від 27.03.2019р.Тендер не передбачено в т.ч. ПДВ 20% 3333,33 грн." (а.с. 76).

Відповідно до п.2) ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідач здійснив сплату заборгованості в загальному розмірі 50 000,00 грн. згідно Договору №1719 від 27.03.2019, під час розгляду справи судом, то провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 50 000,00 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що провадження у справі закрито в частині стягнення з відповідача 50 000,00 грн., то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором №1719 від 27.03.2019 в розмірі 24146,00 грн., відповідно до вимог Договору та Закону.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки у сумі 27405,00 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до п. 7.2 Договору, у випадку порушення більш ніж на 60 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Сплата неустойки (штрафу, пені), відсотків за користування коштами, а також відшкодування збитків не звільняє сторону від необхідності виконання зобов`язань за Договором (п. 7.6 Договору).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, позивач згідно наданого розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 17041,00 грн., нараховану:

- на суму заборгованості в розмірі 124146,00 грн. за період з 14.07.2019 по 30.01.2020 - в сумі 10707,82 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 94146,00 грн. за період з 01.02.2020 по 07.05.2020 в розмірі 2528,57 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 74146,00 грн. за період з 08.05.2020 по 01.03.2021 в розмірі 3804,65 грн.

Надавши оцінку умовам договору, суд встановив, що вказаний договір не містить положень, які б визначали інший строк нарахування пені, у зв`язку з чим при нарахуванні пені в даному випадку підлягає застосуванню строк, передбачений ч.6 ст.232 ГК України.

З огляду на те, що термін прострочення оплати за поставлений товар розпочався 14.07.2019, то періодом нарахування пені з урахуванням ч.6 ст.232 ГК України є: 14.07.2019 - 14.01.2020.

Проте визначаючи порядок та період нарахування пені за невиконання зобов`язання за договором, позивач не врахував вимоги ч. 6 ст.232 ГК України та необґрунтовано здійснив розрахунок пені з 15 січня 2020 року по 01 березня 2021 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заявляє про пропущення строку позовної давності щодо стягнення пені та просить суд в цій частині позову відмовити.

У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. (п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що на час звернення з даним позовом до суду (16.03.2021 - згідно штампу поштового відділення Укрпошта) позовна давність щодо вимоги про стягнення пені сплила, при цьому, позивачем не наведено поважних причин пропущення строку позовної давності.

Отже, заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені підлягає задоволенню, а позовні вимоги в цій частині підлягають відмові у зв`язку зі спливом позовної давності.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 4603,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 5761,00 грн., слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 №924/532/19).

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач згідно наданого розрахунку просить стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 4603,00 грн., нараховану:

- на суму заборгованості в розмірі 124146,00 грн. за період з 14.07.2019 по 30.01.2020 - в сумі 2050,12 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 94146,00 грн. за період з 02.02.2020 по 07.05.2020 - в сумі 740,82 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 74146,00 грн. за період з 08.05.2020 по 01.03.2021 - в сумі 1812,11 грн.

Судом за допомогою програми "IpLex" здійснено перерахунок 3% річних, розмір 3 % річних склав 4603,05 грн., проте з урахуванням принципу диспозитивності задоволенню підлягають вимоги у межах заявленої суми 4603,00 грн.

Отже, належний до стягнення розмір 3% річних становить 4603,00 грн.

Також позивачем нараховано інфляційні втрати у загальному розмірі 5761,25 грн., які нараховані:

- на суму заборгованості в розмірі 124146,00 грн. за період - липень 2019 року - січень 2020 року - в сумі 993,17 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 94146,00 грн. за період - лютий 2020 року - квітень 2020 року - в сумі 1223,90 грн.;

- на суму заборгованості в розмірі 74146,00 грн. за період - травень 2020 року - січень 2021 року - в сумі 3544,18 грн.

Судом за допомогою програми "IpLex" здійснено перерахунок інфляційних втрат, розмір інфляційних втрат склав 5651,48 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

У задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 109,77 грн. (5761,25 грн. - 5651,48 грн.) слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, п.2 ч.1 ст. 231, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Закрити провадження у справі в частині стягнення з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (54017, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 120; ; електронна адреса: ) - 50 000,00 грн. - основного боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (54017, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 120; ; електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРРЕМОПТИКА" (02090, м. Київ, вул. Новаторів, будинок № 22-Б, кв. № 210; ; електронна адреса: ):

- 24146,00 грн. - основний борг,

- 4603,00 грн. - 3% річних,

- 5651,48 грн. - інфляційні витрати,

- 1884,10 грн. - судовий збір.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25 серпня 2021 року.

Суддя Н.О. Семенчук