ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року м.Дніпро Справа № 904/756/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 (повне рішення складено 19.05.2021, суддя Красота О.І.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес", с.Дейманівка

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА", м.Дніпро

про стягнення грошових коштів в сумі 344 055,96 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Спілка" про стягнення 340 200,00 грн - основного боргу, 2 265,00 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №2-26102020 від 26.10.2020 в частині поставки оплаченого газу.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" 340 200,00 грн - основного боргу, 2 265,00 грн - 3% річних та судовий збір у розмірі 5 136,98 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано посиланням на доведеність позовних вимог.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають істотне значення для справи, а саме той факт, що нездійснення постачання природного газу для ТОВ "Пирятинський Делікатес" відбулось з вини ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА".

ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" не виконано обов`язки за договором купівлі-продажу природного газу №18-08/20 від 18.08.2020, укладеному між ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" (оптовий покупець) та ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" (оптовий продавець) щодо належної поставки природного газу в місяці постачання, в якому відповідач мав постачати природний газ позивачу.

Перераховані за вказаним договором ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" грошові кошти на оплату поставки газу, були виведені ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 (кінцевий бенефіціарний власника (контролер) ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА") за кордон та не повернуті ТОВ "ЕКО-СПІЛКА".

Скаржник зазначає, що внаслідок невиконання ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" господарського зобов`язання за договором №18-08/20 від 18.08.2020, ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" постійно зазнавало збитків внаслідок відсутності оборотних коштів для ведення бізнесу через вимушену закупівлю природного газу для своїх контрагентів в підземному газосховищі за цінами, які значно вище, ніж ціна газу, за якою мало би поставляти ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" своїм контрагентами у разі належного виконання ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" своїх обов`язків за договором.

Таким чином, відповідач стверджує про наявність вини ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" та громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 (кінцевий бенефіціарний власника (контролер) ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА") та щодо відсутності вини саме ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" як складової його відповідальності.

Враховуючи відсутність вини ТОВ "ЕКО-СПІЛКА" та п.10.1 договору, відповідач зазначає, що виконає свої обов`язки за договором щодо постачання природного газу позивачу після отримання такого природного газу від ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА". В разі повернення ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" передоплатних коштів, які були внесені ТОВ "ЕКО-СПІЛКА", відповідач поверне відповідну суму передоплати позивачу, яка була перерахована останнім, за вирахуванням частини на яку був поставлений природний газ.

При цьому скаржник посилається на приписи ст.1166 Цивільного кодексу України, якою передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідач не погоджується із висновком господарського суду про відмову у поновленні строку на подання відзиву, оскільки відповідач не отримав копію позовної заяви, у зв`язку з чи був позбавлений можливості своєчасно підготувати та подати відзив на позовну заяву.

Скаржник вважає безпідставною відмову судом першої інстанції у прийнятті клопотань про залучення у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" та громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 (кінцевий бенефіціарний власника (контролер) ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА") .

На думку скаржника, в порушення приписі ст.2 Господарського процесуального кодексу України судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та прийнято рішення в першому судовому засіданні по суті.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021; призначено справу до розгляду на 20.07.2021 на 12 годин 00 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 19.07.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф. у період з 20.07.2021 по 13.08.2021 та неможливістю проведення судового засідання 20.07.2021, розгляд справи призначено на 25.08.2021 на 11 годин 45 хвилин.

25.08.2021 у судове засідання з`явилися представники сторін, які надали відповідні пояснення.

25.08.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

26.10.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" (далі-позивач, оптовий покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА" (далі-відповідач, оптовий продавець) укладено договір №2-26102020 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого оптовий продавець зобов`язується передати у власність оптового покупця природний газ (далі - газ), приведений до стандартних умов (t) = 0С, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа), (далі-Газ) в загальному розмірі 90,000 тис.м.куб. наступним чином: у листопаді 2020 - 90,000 тис.куб.м. При цьому оптовий покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ, в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Згідно з пунктом 1.2 договору, оптовий продавець здійснює передачу обсягу газу, що зазначається у торгових сповіщеннях в платформі оператора газотранспортної системи на передачу газу в системі магістральних газопроводів, оптовому покупцю по договору в листопаді 2020 наступним чином: з 01.11.2020 по 30.11.2020 щодобово - 3,00 тис.куб.м.

Загальна вартість газу, що передається за договором в жовтні 2020, становить 472 500,00 грн, також ПДВ 20% 94500,00 грн разом з ПДВ 567 000,00 грн (п.2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата за газ проводиться оптовим покупцем грошовими коштами на банківський рахунок оптового продавця шляхом перерахування грошових коштів у повному обсязі наступним чином:

3.1.1. 100% грошових коштів, вказаних у п.2.2., перераховуються оптовим покупцем на банківський рахунок оптового продавця до 26.10.2020.

Приписами п.5.1. договору визначено, оплата за газ проводиться оптовим покупцем грошовими коштами на банківський рахунок оптового продавця, зазначений у розділі 11 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів в порядку визначеному сторонами в п.3.1. та п.3.1.1. цього договору.

Відповідно до п.5.2. договору, датою оплати оптовим покупцем газу є дата зарахування грошових коштів на рахунок оптового продавця.

26.10.2020 відповідач виставив рахунок на оплату №2-261020 від 26.10.2020 на суму 567 000,00 грн.

Позивач оплатив виставлений рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №8298 від 26.10.2020.

Поставка природного газу повинна була відбуватись з 01 по 30 листопада 2020.

За вказаний період поставлено 36 000 м.куб. на загальну вартість 226 800 грн з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці №2-26102020.

Відповідач направив позивачу лист вих. №04/11-2020/4 від 04.11.2020, в якому зазначено, що ТОВ "Еко-Спілка" не може здійснити поставку природного газу в обумовлені строки, у зв`язку з неотриманням природного газу від постачальника ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА". На підтвердження викладеного, відповідач направив позивачу копію листа від ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" №293 від 02.11.2020 від 02.11.2020 та копію листа вих. №40 від 02.11.2020, у змісті цих листів йшлося про те, що ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" отримує природний газ від свого європейського партнера АІК Energy Austria Gmbh та планує відновити поставку природного газу у листопаді 2020 року.

Позивач на адресу відповідача направив лист №102 від 26.11.2020 щодо повернення отриманих коштів у розмірі 340 200,00 грн.

Відповідач на адресу позивача направив лист №10/12-2020/3 від 10.12.2020, в якому повідомив про повернення грошових коштів до 18.12.2020.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів в сумі 340 200,00 грн не здійснив, що і стало причиною виникнення спору.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши встановлені на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Якщо сума здійсненої оптовим покупцем попередньої оплати перевищує вартість обсягу газу вказану в комерційному акті приймання-передачі, надлишок перерахованих грошових коштів може бути зарахований, за наявності письмового звернення оптового покупця, як попередня оплата газу, та/або повертається покупцеві за його вимогою, впродовж 5 (п`яти) банківських днів з дня надходження відповідної вимоги (п. 5.3. договору).

Доказів поставки позивачу спірного товару сторонами до суду не надано.

Таким чином, у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення суми сплаченої попередньої оплати.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів повернення позивачу попередньої оплати у розмірі 340 200,00 грн, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у наведеній частині.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення отриманих грошових коштів, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 19.12.2020 по 10.03.2021 у сумі 2 265,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що вказаний розрахунок зроблений невірно, однак сума заявлена позивачем до стягнення є меншою ніж сума розрахована судом, тому підлягає стягненню 3% річних у розмірі 2 265,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на приписи ст.1166 Цивільного кодексу України щодо відсутності вини відповідача у невиконанні зобов`язань з поставки природного газу, оскільки ступінь вини особи, яка підлягає встановленню відповідно наведеної правової норми, визначається у разі стягнення майнової шкоди. Водночас, предметом спору у даній справі є встановлення обставин невиконання відповідачем зобов`язань за договором, стягнення сплаченого позивачем відповідно до умов договору авансу за поставку природного газу та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

Апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скаржника про неможливість виконання умов договору внаслідок невиконання ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА" господарського зобов`язання за договором №18-08/20 від 18.08.2020, враховуючи таке.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Колегія суддів вважає, що відповідач як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи з позивачем спірний правочин, усвідомлював наслідки невиконання умов договору.

Обставини порушення контрагентами відповідача своїх зобов`язань за договором поставки, наведені останнім в якості підстав невиконання умов договору, за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання постачальником товару. Ці обставини мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, мали та могли бути передбачені відповідачем при укладенні договору з огляду на обізнаність відповідача на необхідність купівлі природного газу у ТОВ "АІК ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА".

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника на безпідставну відмову судом першої інстанції у поновленні строку на подання відзиву на позовну заяву.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк для надання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.118 Господарського процесуального кодексу).

Частиною першою ст.119 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду (ч.2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача Олексієнко Артем Юрійович 18.03.2021 отримав копії ухвал господарського суду від 09.02.2021, 15.02.2021, 09.03.2021, 17.03.2021 та 02.04.2021 ознайомився з матеріалами справи.

Таким чином, відповідач, повинен був направити до господарського суду відзив на позовну заяву або заяву про продовження процесуального строку для вказаних дій впродовж 15 днів до 03.04.2021.

Відзив разом із заявою про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву подані лише 16.04.2021, тобто з порушенням встановленого судом строку.

Встановивши, що відповідач не навів обставин, які свідчили б про наявність істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання відзиву на позовну заяву, місцевий господарський суд правомірно відмовив відповідачу у задоволення зазначеного клопотання та залишив відзив на позовну заяву без розгляду.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про ненадіслання позивачем на його адресу копії позовної заяви та додатних до неї документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані докази надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів за юридичною адресою відповідача м.Дніпро, вул.Василя Жуковського, 16, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вказану відповідачем в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що неотримання копії позовної заяви з додатками є наслідками діяння (бездіяльності) відповідальних осіб відповідача щодо її належного отримання.

Щодо відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "АІК Енерджи Україна" та клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , яка є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) товариства, колегія суддів приймає до уваги наступне.

16.04.2021 до місцевого господарського суду надійшли клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "АІК Енерджи Україна" та громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , яка є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) товариства.

Згідно ч.1 ст.50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.51 Господарського процесуального кодексу України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

Відповідачем до заяв не надано докази надіслання її копії товариству з обмеженою відповідальністю "АІК Енерджи Україна" та громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , тому колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про повернення вказаних заяв без розгляду.

07.05.2021 до господарського суду надійшли клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "АІК Енерджи Україна" та громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги, що наведені клопотання подані відповідачем 07.05.2021, тобто після закінчення підготовчого провадження у справі (27.04.2021), місцевий господарський суд умотивовано залишив вказані клопотання без розгляду.

Також, не заслуговують на увагу і доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм процесуального права, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Відповідно до частини п`ятої статті 197 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом.

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції" до повного забезпечення функціонування системи відеоконференцзв`язку в усіх судах України учасники судового процесу можуть брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції лише за наявності технічної можливості для її проведення у відповідних судах. Державна судова адміністрація України висвітлює на своєму офіційному веб-сайті інформацію про суди, які забезпечені технічними засобами для участі особи у засіданні суду в режимі відеоконференції. Така інформація має враховуватися судами при постановленні ухвал щодо проведення відеоконференцій.

При перевірці технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції (відомості з електронного майданчика відеоконференцій) судом першої інстанції встановлено, що в Господарському суді Дніпропетровської області відсутні вільні зали (спеціально обладнані відповідними технічними засобами) для проведення судового засідання в режимі відеоконференції об 11:00 год. 19.05.2021.

Таким чином, ухвалою господарського суду від 14.05.2021 правомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно частин першої та другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.

При цьому, апеляційний господарський суд зауважує, що відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи неодноразові подання відповідачем заяв та клопотань у справі, останній був обізнаний щодо розгляду справи, та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, місцевий господарський суд дійшов парвомірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині має бути залишене без змін.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СПІЛКА" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 у справі №904/756/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 02.09.2021

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

В.Ф.Мороз