ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/3215/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Лисенка В.О.,

відповідача - комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" - не з`яв.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

на рішення господарського суду Київської області від 09.03.2021 (суддя Антонова В.М.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 (головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В. і Чорногуз М.Г.)

зі справи № 911/3215/20

за позовом Компанії

до комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (далі - Підприємство)

про стягнення 8 782 907,60 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 8 782 907,60 грн., з яких: 6 950 656,95 грн. - основного боргу, 1 214 786,22 грн. - пені, 317 231,43 грн. - 3% річних, 253 807,15 грн. - "інфляційних втрат" та 46 425,85 грн. збитків.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 02.10.2018 № 2505/18-КП-17 (далі - Договір) і укладених до нього додаткових угод у частині здійснення оплати за поставлений природний газ.

Короткий зміст рішень судових інстанцій

3. Рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021: позов задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь Компанії 6 950 656,95 грн. - основного боргу, 607 393,11 грн. пені, 317 231,43 грн. - 3% річних, 253 807,15 грн. "інфляційних втрат", а також 131 047,23 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

4. Оскаржувані судові акти в частині задоволення позовних вимог мотивовані доведеністю порушення відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого природного газу, тому є правомірними стягнення суми основного боргу та нарахування 3 % річних і "інфляційних витрат"; врахувавши інтереси сторін та їх майновий стан, на підставі статей 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суди дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягуваної з відповідача пені на 50%; відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача 46 425,85 грн. збитків, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про недоведеність позивачем причинно-наслідкового зв`язку між наявністю перевищення обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року над погодженим обсягом і понесеними у зв`язку з цим збитками.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія не погоджується з прийнятими судовими актами в частині відмови у стягненні сум збитків та пені, вважає, що у цих частинах судові рішення є необґрунтованими, ухваленими з неповним та неправильним наданням оцінки доказам, що надані на підтвердження обставин, судами не застосовано спеціальне законодавство до спірних правовідносин та не наведено мотивів такого незастосування, що свідчить про порушення норм процесуального права, зокрема статей 76 - 79, 86, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), норм матеріального права, зокрема статей 9, 11, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 613, 625, 629, 654 ЦК України, статей 12, 193, 216, 217, 231, 232, 233, 238, 264, 265 ГК України, статей 4, 12 Закону України "Про ринок природного газу" та підзаконних нормативно-правових актів, і просить: скасувати рішення господарського суду Київської області від 09.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №911/3215/20 у частині відмови у стягненні 607 393,11 грн. пені та 46 425,85 грн. збитків; прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з Підприємства на користь Компанії 607 393,11 грн. пені та 46 425,85 грн. збитків; стягнути з Підприємства на користь Компанії судові витрати.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Суди попередніх інстанцій застосували норми частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 904/6250/19, від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 під час вирішення судом питання щодо зменшення пені.

7. Відмовляючи у стягненні збитків, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не застосували та не навели мотиви такого незастосування положення розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила; у редакції, чинній протягом березня - вересня 2019 року) з приводу відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу. При цьому відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування спеціальних норм права у подібних правовідносинах, а саме відшкодування збитків, які передбачені умовами договору, відповідно до спеціального законодавства, що регулює правовідносини на ринку природного газу, тобто пункту 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил.

Доводи інших учасників справи

8. У відзиві на касаційну скаргу Підприємство повністю погоджується із винесеними судовими рішеннями, вважає їх законними та обґрунтованими, прийнятими у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі, безпідставними та необґрунтованими, та просить залишити касаційну скаргу Компанії без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 09.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Відповідно до умов укладеного Компанією (постачальник) та Товариством (споживач) Договору:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1);

- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2);

- обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (пункт 2.2);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання товару (пункт 5.1 у редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4);

- якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений у пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього договору (пункт 3.13);

- відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13, цього договору здійснюється таким чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених у пункті 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до пунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акта-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії (пункт 5.7 договору в редакції додаткової угоди від 26.11.2018 № 4).

10. На виконання умов Договору позивач поставив протягом жовтня 2018 року - квітня 2019 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 6 950 656,95 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу.

11. Проте відповідачем не виконано зобов`язання з оплати поставленого природного газу у строки та в порядку, передбаченому Договором. Сума заборгованості Відповідача - 6 950 656,95 грн.

12. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором у частині оплати вартості поставленого природного газу, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 6 950 656,95 грн. - основного боргу, 1 214 786,22 грн. - пені, 317 231,43 грн. - 3% річних, 253 807,15 грн. - "інфляційних втрат" та 46 425,85 грн. - збитків.

13. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, попередні судові інстанції виходили з такого:

- оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого природного газу за Договором, позовні вимоги в частині основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню;

- здійснені позивачем розрахунки 3% річних та "інфляційних витрат" є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі;

- позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 214 786,22 грн. пені за період з 27.11.2018 по 27.11.2019. Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає положенням статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та здійснений у межах строку, встановленого частиною шостою статті 232 ГК України;

- відповідач просив зменшити розмір пені на 90%;

- відповідач має нестійкий фінансовий стан, що підтверджується балансами (звітами про фінансовий стан) та звітами про фінансові результати комунального підприємства за період з 2018-2020 років; відповідач не є фактичним кінцевим споживачем газу, і такий газ використовується ним для виробництва теплової енергії, яка за умовами договору споживається населенням, що не завжди вчасно розраховується за спожиту теплову енергію; встановлений алгоритм розрахунків передбачає автоматичне перерахування коштів за природний газ з відкритого рахунку відповідача на користь позивача, і відповідач фактично не може притримувати отримані від споживачів кошти;

- врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу, встановивши обставини збиткової господарської діяльності відповідача, та зважаючи, що нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та "інфляційних втрат" у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки від несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань, дотримуючись необхідного балансу інтересів сторін у справі, суди дійшли висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %, оскільки зменшення пені на 90% не відповідає принципу збалансованості інтересів обох сторін;

- для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення;

- позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем належного виконання зобов`язань за Договором. Позивачем не було надано доказів на підтвердження реальності вчинення ним витрат на компенсацію оператору газорозподільних мереж вартості природного газу та не доведено втрати (зменшення майна) позивача у результаті врегулювання небалансу, спричиненого більшим обсягом спожитого відповідачем природного газу. Позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року у порівнянні з погодженим і понесеними у зв`язку з цим збитками. Крім того, різниця між спожитим та погодженим обсягами природного газу, що становить 12,40900 тис.куб.м, входить у суму стягнення основного зобов`язання, на яку нараховано санкції у вигляді пені.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

14. ЦК України:

стаття 11:

- цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

частина перша статті 509:

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

частина перша статті 526:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

частина перша статті 530:

- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

частина третя статті 551:

- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення;

частина перша статті 611:

- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

стаття 629:

- договір є обов`язковим для виконання сторонами.

стаття 22:

- особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

15. ГК України:

стаття 233:

- у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій;

частина друга статті 224:

- під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною;

стаття 225:

- до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанції

16. Встановивши неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором у частині своєчасного здійснення розрахунків за отриманий природний газ, перевіривши заявлені до стягнення суми основного боргу, "інфляційних витрат", 3% річних, пені та наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Предметом касаційного оскарження є незгода Компанії з відмовою у стягненні пені в сумі 607 393,11 грн. та збитків у сумі 46 425,85 грн. В інших частинах прийняті судові рішення не оскаржуються жодною із сторін.

17. Щодо часткового задоволення судом першої інстанції клопотання відповідача та зменшення пені на 50% - до 607 393,11 грн. Верховний Суд зазначає таке.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Верховний Суд констатує, що, реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що застосоване в статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи обставини, які мають значення.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний господарський суд, врахувавши специфіку діяльності відповідача, а також те, що відповідачем є комунальне підприємство, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, врахувавши інтереси обох сторін, статус позивача, який має стратегічне значення для країни, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, його незадовільні фінансові результати у спірний період, взявши до уваги, що, окрім пені, позивач нараховує 3% річних та "інфляційні втрати", які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем, а також те, що сплата пені у повному обсязі у даному випадку зачіпає майнові інтереси не лише відповідача, а й інші інтереси, зокрема, щодо можливості постачання теплової енергії населенню, з метою виконання судового рішення, керуючись правом, наданим йому статтями 233 ГК України та 551 ЦК України, - дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення з Підприємства розміру пені до 50%.

З огляду на викладене висновки попередніх судових інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України відповідає висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19 щодо передбаченого статтею 233 ГК України, статтею 551 ЦК України права суду на зменшення пені, яке може бути реалізоване судом у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

18. Верховним Судом відхиляються доводи касаційної скарги Компанії стосовно того, що суди попередніх інстанцій застосували норми частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 904/6250/19, від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 під час вирішення судом питання щодо зменшення пені, оскільки у зазначених постановах Верховний Суд зробив висновки щодо застосування частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України саме у контексті спірних відносин у справах, що ним розглядалися. Зміст відповідних судових рішень, фактичні обставини справ, докази на їх підтвердження у кожній конкретній справі тощо свідчать про неподібність відповідних справ справі, що розглядається, і тому застосування названих норм права за неподібності правовідносин у справах не може бути аналогічним, а вказані для порівняння судові рішення Верховного Суду - релевантними до обставин цієї справи, зокрема, зазначених в оскаржуваній постанові.

19. Щодо відмови судами попередніх інстанцій у стягненні збитків у сумі 46 425,85 грн.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу VI Правил (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за відповідною формулою.

Згідно з пунктом 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити такі істотні умови, зокрема порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що: позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, попередні судові інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги у цій справі про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують.

21. Верховний Суд зазначає, що пункт 3.13 Договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил передбачає можливість відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Отже, у Верховного Суду відсутні підстави для формування висновку щодо застосування спеціального законодавства, що регулює правовідносини на ринку природного газу, а саме пункту 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил стосовно питання відшкодування збитків, які передбачені умовами договору.

22. Інші доводи касаційної скарги переважно стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі та зводяться до незгоди з відповідними обставинами і оцінкою, здійсненою судами попередніх інстанцій. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

23. Верховний Суд вважає прийнятними доводи Підприємства наведені у відзиві на касаційну скаргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Звертаючись з касаційною скаргою, Компанія не спростувала наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довела неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих судових рішень.

25. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Компанії залишити без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

26. Понесені Компанією у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Компанію, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 09.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі № 911/3215/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов