ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 Справа № 904/4669/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАС", м. Дніпро

до Відповідача - 1 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача - 2 Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про поновлення договору оренди та зобов`язання вчинити дії

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Ревта Д.Л.

від відповідачів Риженко М.С.

Стислий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАС» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Департаменту по роботі з активами Дніпровської місткої ради (далі Відповідач-1) та Дніпровської міської ради (далі Відповідач-2), у якій просить суд: визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі від 09 вересня 2005 року, укладений між Дніпропетровської (Дніпровською) міською радою та ТОВ «ДІАС»; зобов`язати Відповідача-2 прийняти рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :02:422:0080 в оренди Позивачу; зобов`язати Відповідача-2 укласти з Позивачем додаткову угоду до Договору оренди землі в редакції, зміст якої наведено в пункті 3 прохальній частини позову.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідачі протягом місяця після закінчення дії Договору не повідомляли Позивача про заперечення в поновленні Договору, у зв`язку із чим, такий Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.10.2016 року).

Стислий зміст заперечень відповідачів

Відповідач проти позову заперечували, посилаючись на те, що міська рада є колегіальним органом, волевиявлення якого оформляється у формі рішень, які приймаються більшістю голосів загального складу ради, що виключає ґрунтовність вимоги про зобов`язання раду прийняти рішення про передачу Позивачу земельної ділянки.

Щодо запропонованої в прохальній частині позову редакції додаткової угоди, Відповідачі зазначили, що така угода передбачає зміну істотних умов договору оренди землі без згоди орендодавця.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2021 року відкрито провадження у справі № 904/4669/21, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.06.2021 року строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів.

05.08.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 19.08.2021 року.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 19.08.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Обставини справи які визнаються судом встановленими

Як убачається з матеріалів справи, 06.11.2002 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 139/4, про передачу земельної ділянки по пр. К.Маркса, 60-Д в оренду ТОВ «Діас» по фактичному розміщенню торгівельного комплексу.

Зазначеним рішенням затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки площею 0,0602 га та вирішено передати її в оренду Позивачу.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2005 року № 256/29, внесено зміни до рішення № 139/4 від 06.11.2002 року, затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки площею 0,0584 га та вирішено передати її в оренду Позивача строком до 06.11.2017 року.

09.09.2005 року на підставі зазначених вище рішень, між Позивачем (Орендарем) та Відповідачем-2 (Орендодавцем) укладено договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0584 га., яка знаходиться за адресою: пр. К. Маркса, 60-Д, і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :02:422:0080. Державну реєстрацію договору проведено 20.10.2005 року за № 40.

Відповідно до п. 3.1. названого договору, строк його дії встановлено до 06.11.2017 року.

18.04.2017 року Позивач звернувся до міської ради з клопотання про поновлення договору оренди землі, до якого надав пакет документів, у тому числі проект додаткової угоди до договору оренди.

За дорученням міського голови, клопотання Позивача від 18.04.2017 року було розглянуто департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, про що надано відповідь від 21.02.2019 року № 7/13-473 в якій департамент повідомив, що під час візування проекту рішення про поновлення договору оренди землі, були висунуті зауваження стосовно необхідності врегулювання питання щодо пайової участі ТОВ «ДІАС» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Оцінка аргументів учасників справи

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі", в редакції, яка була чинна на дату закінчення строку дії спірного договору (06.11.2017), регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов`язані одна з іншою.

Як вище встановлено судом, 18.04.2017 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» Позивач повідомив Відповідача-2 про намір на укладення договору оренди на новий строк із направленням проекту відповідної додаткової угоди.

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином, що орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця з дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення в задоволенні заяви орендаря.

Натомість, як встановлено судом, повідомлення про розгляд клопотання Позивача від 18.04.2017 року, яким Відповідач відмовив у поновленні договору оренди землі на підставі ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", було складено лише 21.02.2019 року, а отже, Відповідач порушив місячний термін для повідомлення орендаря про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права у спосіб, визначений частиною другою названої статті.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Як уже вказувалось, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини восьмої статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

При цьому, сама собою вимога про визнання договору оренди землі поновленим, по суті, є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача.

За викладених вище обставин, слід дійти висновку, що звертаючись із вимогою про визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди землі від 09 вересня 2005 року, Позивач у даному випадку обрав невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав, що зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні такої вимог незалежно від інших, встановлених судом обставин.

Щодо вимог Позивача в частині зобов`язання міську раду прийняти рішення про передачу земельної ділянки в оренди ТОВ «ДІАС», їх слід визнати безпідставними, адже укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі у випадках передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», здійснюється без прийняття рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про поновлення договору.

Вимога Позивача про зобов`язання Дніпровську міську раду укласти з Позивачем додаткову угоду до договору оренди землі в редакції, зміст якої наведено в пункті 3 прохальній частини позову, не підлягає задоволенню з огляду на те, що в силу приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», за правилами зазначеної норми договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тоді як запропонована Позивачем редакція додаткової угоди, містить інші, змінені істотні умови договору, порівняно з тими, які були визначені під час його укладення 09.09.2005 року.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимог підлягають відхиленню в повному обсязі.

Судові витрати

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 73, 74, 76-79, 82, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.08.2021

Суддя О.В. Ліпинський