ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Справа № 906/1262/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: Москаленка Є.А., адвоката, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.07.2020 серія АЕ №1079507 (в режимі відеоконференції)

відповідача: Скаржинського М.В., адвоката, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 15.01.2021 серія АІ №1080298 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 16.04.21р. суддею Сікорською Н.А. о 15:12 у м.Житомирі, повний текст складено 28.04.21р. у справі № 906/1262/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брикетмал"

про стягнення 1914763,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" звернулось до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Брикетмал" 1914763,47 грн., з яких: 1632331,26грн. боргу, 30589,44 грн. 3% річних, 232254,79 грн. пені та 19587,98 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами було укладено договір поставки №09/11/2019 від 09.11.2019р., за умовами якого відповідач мав виготовити і передати у власність позивачу 1050 штук дерев`яних контейнерів у строк до 19.12.2019р.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що поставка товару є завершеною після того, як постачальник виконав роботи по зборці (монтажу) товару.

Відповідач почав поставляти товар, однак зовсім в інші строки, ніж це було погоджено, не в повному обсязі, та неналежної якості.

Позивач зазначив, що частину товару відповідач зібрав (у кількості 143 штук), однак акт виконаних робіт сторони не підписували, оскільки товар мав істотні недоліки, які не були усунуті.

Відповідачем на територію покупця було доставлено дерев`яних виробів для подальшої зборки 819 контейнерів.

Враховуючи те, що відповідачем не було виконано зобов`язання за договором, позивач звертався до нього з претензією від 30.04.2020 року.

27.05.2020 за результатами спільної зустрічі керівників сторін було укладено протокол спільної зустрічі сторін договору, відповідно до якого досягнуто домовленостей, що у строк до 31.06.2020р. ТОВ "Брикетмал" передає дерев`яні контейнери у користування ТОВ "ВПК-Агро" у зібраному вигляді у кількості 819 шт, а сплачена позивачем сума у розмірі 1632331,26 грн. є такою, яка повністю виконує умови Договору в частині поставки Товару у кількості 819 шт.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з урахуванням досягнутих домовленостей, у зв`язку з чим позивач направив вимогу від 11.08.2020 про повернення коштів, сплачених за товар, та звільнення території від залишків дерев`яних виробів.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, товар у повному обсязі не поставив, роботи по зборці (монтажу) не виконав, жодного платежу на повернення отриманих коштів, сплачених позивачем за товар, не здійснив, що стало підставою звернення з позовом до суду про стягнення 1632331,26грн. боргу, 30589,44 грн. 3% річних, 232254,79 грн. пені та 19587,98 грн. інфляційних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на норми ст.ст. 549, 611, 612, 625, 693 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.04.2021 у справі №906/1262/20 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 11, 509, 530, 626, 627, 628, 651, 635, 655, 663, 664, 692, 693, 712 ЦК України, умови договору на поставку дерев`яних контейнерів та їх монтаж (зібрання) №09/11/2019 від 09.11.2019, доказів наявних в матеріалах справи, вказав, що позивач сплатив відповідачу суму попередньої оплати за товар у розмірі 1 528 800,00 грн та 103 531,26 грн згідно платіжного доручення №1535 від 21.02.2020, а відповідачем його обов`язок за договором щодо передачі 819 шт. дерев`яних контейнерів виконаний в повному обсязі.

Крім того, суд з посиланням на ст.ст. 612, 837, 849 ЦК України, прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення 1632331,26 грн та про відмову в їх задоволенні.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд з посиланням на ст.ст. 549, 614 ЦК України, 218 ГК України, п.п. 2.3, 2.6, 7.2 договору, вказав, що з матеріалів справи не вбачається, що саме з боку відповідача були допущені порушення графіку поставки товару (відсутність товару, відмова передати товар, відсутність чи несвоєчасне повідомлення про готовність товару тощо), тому не можна дійти однозначного висновку про наявність вини саме відповідача у недотриманні графіку поставки товару. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у позовних вимогах в частині стягнення пені в розмірі 232254,79 грн, яка нарахована за невиконання зобов`язання щодо постачання товару. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України суд зазначив, що оскільки ним не встановлено виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, за вказаних обставин, вимога позивач про стягнення 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму 1632331,26 грн є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Не погодившись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2021 по справі №906/1262/20, ухвалити нове рішення яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Брикетмал на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВПК-АГРО заборгованість у розмірі 1 914 763,47 грн, з яких 1 632 331,26 грн - сума боргу, 30 589,44 грн - 3% річних, 232 254,79 грн - пеня, 19 587, 98 грн - інфляційні втрати.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують прийняття позивачем зібраних дерев`яних контейнерів (товару) у кількості 819 шт. Акти, наявні в матеріалах справи та надані відповідачем не є підтвердженням виконання зобов`язань, оскільки надсилались Відповідачем після закінчення строку на поставку, за відсутності фактичної поставки зібраних контейнерів та на поштову адресу, яка не відповідає місцю знаходженню позивача.

Вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 914 763,47 грн є правомірною та має бути задоволена, оскільки факт оплати товару за договором та факт порушення відповідачем зобов`язань з передачі товару позивачем доведено, а відповідачем не спростовано.

На переконання апелянта, суд першої інстанції не надав вірної оцінки аргументам позивача в тому, що метою договору було отримання готових дерев`яних контейнерів, а не дерев`яних дошок. Внаслідок чого неправильно встановив момент завершення поставки, вказуючи в судовому рішенні, що відповідач свої зобов`язання за договором виконав.

Судом не враховано, що в порушення ст.712 ЦК України відповідач не завершив поставку, а надав позивачу дерев`яні дошки, які не є зібраними контейнерами.

Звертає увагу, що правовою природою договору поставки є отримання покупцем товару, який він буде використовувати у своїй підприємницькій діяльності або в інших цілях. Дерев`яні дошки не є готовим виробом, не можуть бути використані з метою необхідною позивачу та не є товаром в розумінні договору.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 632 331,26 грн, що не заперечується відповідачем.

У п.2 Протоколу сторони погодили строк поставки - 31.06.2020.

У вказаний строк за умовами договору входить: виготовлення, перевезення на територію Позивача та зібрання дерев`яних дошок у дерев`яні контейнери.

Відповідачем не надано доказів поставки у повному обсязі (виготовлення, монтаж дерев`яних дошок у контейнери) та у передбачені договором строки, як і не надано доказів повернення позивачу суми оплати за товар внаслідок невиконання зобов`язань за договором.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВПК-АГРО на рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2021 по справі №906/1262/20 за позовом ТОВ ВПК-АГРО до ТОВ Брикетмал про стягнення 1 914 763,47 грн - задовольнити. Скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2021 по справі № 906/1262/20, ухвалити нове рішення яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Брикетмал на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВПК-АГРО заборгованість у розмірі 1 914 763,7 грн. , з яких 1 632 331,26 грн. - сума боргу, 30 589,44 грн. - 3% річних, 232 254,79 грн. - пеня, 19 587, 98 грн. - інфляційні втрати.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

09.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брикетмал" (постачальник) було укладено договір поставки №09/11/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язаний виготовити та передати у власність Покупця дерев`яні контейнери (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти і сплатити його на умовах визначених цим договором (а.с.16-19, т.1).

У п. 2.1 договору зазначено, що поставка товару здійснюється у відповідності до специфікації та графіку поставки товару, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.2.2 договору, поставка товару за цим договором здійснюється партіями. Під партією товару в цьому договорі розуміється кількість товару, що вказана в рахунках-фактурах/рахунках та видаткових накладних, які оформляються на кожну поставку у відповідності до графіку поставки товару. Поставка товару є завершеною після того, як постачальник виконав роботи по зборці (монтажу) товару.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, якщо інше не зазначено у додатках або додаткових угодах до цього договору, поставка товару здійснюється зі складу постачальника на умовах FCA ІНКОТЕРМС 2010 - хутір Браво, корпус 2, с.Українка, Малинський район, Житомирської області, Україна (застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору та є необхідними при тлумаченні договору, якщо інші умови не зазначені в договорі, додатках або додаткових угодах до нього).

Відповідно до п.2.4 договору перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі товару покупцеві за адресою, зазначеною в п.2.3 цього договору (пункт поставки).

Згідно п.2.6 договору транспортування товару (вивіз товару) з пункту поставки здійснюється покупцем за власний рахунок, з розрахунку 150 одиниць товару в одну вантажівку.

Відповідно до п.6.1 договору загальна сума договору визначається як загальна вартість товару, поставленого у зібраному вигляді протягом дії цього договору, у відповідності до підписаних специфікацій.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок продавця наступним чином:

п. 6.2.1. - 70% від суми всього замовлення товару згідно специфікації - попередня оплата за товар протягом двох днів з дня підписання договору.

п. 6.2.2. - 30% від суми поставки кожної партії товару згідно графіку поставки, покупець сплачує протягом двох днів з дня (дати) поставки та зборки. Датою поставки вважається дата на видатковій накладній на кожну партію поставленого товару. Датою зборки вважається дата якою фактично зібраний товар передано покупцеві.

п.6.2.3. Зборка (монтаж) товару оплачується покупцем за фактично зібрану кількість одночасно з виконанням п.6.2.2 цього договору.

Згідно п. п. 7.1, 7.2 договору сторони несуть відповідальність за даним договором та у відповідності з чинним законодавством України.

У випадку невиконання або неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо постачання товару, покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару, що не був поставлений належним чином та у встановлений строк за кожен день прострочення.

Пунктом 10.4 договору встановлено, що всі зміни і додатки до даного договору є дійсними у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін, і являються його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.10.14 договору для виконання обов`язків постачальника в частині зборки (монтажу) готового товару, покупець організовує надання приміщення та організовує розміщення (проживання, харчування) персоналу постачальника.

Пунктом 10.15 договору встановлено, що зборка (монтаж) готового товару проводиться (при умовах виконання п.10.14 договору) у кількості не менше 50 штук на день.

В специфікації №1 до договору (а.с.20, т. 1) сторони погодили, що вартість одного контейнера без ПДВ становить 1733,33 грн, вартість збирання одного виробу без ПДВ - 83,33 грн; всього вартість 1050 контейнерів без ПДВ - 1820000,00 грн; вартість збирання 1050 штук без ПДВ - 87500,00 грн.

Згідно п.4 специфікації збирання продукції виконується на території замовника при створенні належних умов.

Відповідно до додатку №1 до договору поставки №09/11/2019 від 09.11.2019 сторонами погоджено наступний графік поставки товару (а.с.21, т.1):

1. 7 грудня 2019р. - 450 шт.

2. 12 грудня 150 шт.

3. 16 грудня - 150 шт.

4. 19 грудня 300 шт.

Всього - 1050 шт.

11.11.2019 позивач, на виконання п.6.2.1 договору, здійснив попередню оплату за товар в сумі 1528800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1263 (а.с.22, т.1).

з 05.12.2019 по 08.04.2020 відповідач передав позивачу дерев`яні контейнери згідно наступних накладних (а.с.24-28, т.1):

- видаткова накладна РН-0000110 від 05.12.2019 - 125 шт. на суму 259999,50 грн;

- видаткова накладна РН-0000112 від 18.12.2019 - 99 шт. на суму 205919,60грн;

- видаткова накладна РН-0000113 від 20.12.2019 - 115 шт. на суму 239199,54грн;

- видаткова накладна РН-0000115 від 24.12.2019 - 160 шт. на суму 332799,36 грн;

- видаткова накладна РН-0000009 від 08.04.2020 - 160 шт. на суму 332799,36грн.

21.02.2020 позивач сплатив відповідачу, згідно платіжного доручення №1535, 103531,26 грн. (а.с.23, т.1).

Таким чином, загальна сума коштів, яка була перерахована відповідачу, становить 1632331,26 грн.

07.05.2020 позивач направив відповідачу претензію №30_20 (а.с.30-35, т.1), в якій зазначив, що ним було сплачено 70% попередньої оплати в розмірі 1528800,00 грн, а також 30% від ціни договору за 143 контейнери та за їх збирання в розмірі 103531,26 грн.

Вказано, що відповідачем поставлено лише 659 контейнерів, замість 1050 шт., а зібрано лише 143 штуки.

За вказаних обставин, позивач просив повернути сплачені за товар кошти, компенсувати транспортні витрати, сплатити штрафні санкції, звільнити територію покупця від товару, розірвати договір поставки.

27.05.2020 сторони підписали протокол спільної зустрічі сторін договору поставки №09/11/2019 від 09.11.2019 (а.с.36, т.1).

Пунктом 1 протоколу сторони обумовили, що у строк до 31.06.2020 ТОВ "Брикетмал" передає дерев`яні контейнери у користування ТОВ "ВПК-Агро" у зібраному вигляді у кількості 819 шт.

Умовами п.2 протоколу передбачено, що при виконанні п.1, 1.1 протоколу сторони домовились про те, що умови договору в частині фінансових розрахунків виконані у повному обсязі, тобто сплачена сума у розмірі 1632331,26 грн є такою, яка повністю виконує умови договору в частині поставки товару у кількості 819 шт.

Виконання домовленості п.1 протоколу супроводжується підписанням акту поставки та угоди про розірвання договору. Угода про розірвання договору повинна передбачати відсутність будь-яких фінансових зобов`язань та виконання умов договору з урахуванням відповідного протоколу (п.3 протоколу).

24.07.2020, тобто після підписання протоколу, відповідач передав позивачу на підставі видаткової накладної РН-0000018 160 шт. контейнерів на суму 332799,36грн. (а.с.29, т.1).

Таким чином, загальна кількість контейнерів, яка була передана позивачу, склала 819 шт.

21.08.2020р. позивач направив відповідачу вимогу №42_20 від 11.08.2020, в якій вказав, що домовленості відповідачем не виконані у повному обсязі, оскільки товар у розібраному вигляді та не придатний до використання знаходиться у складських приміщеннях позивача. Просить терміново звільнити зайняті приміщення від товару (а.с.37-39, т.1).

Позивач, посилаючись на норми ст. 693, ч. 3 ст. 612 ЦК України, звернувся до суду про стягнення з ТОВ "Брикетмал" 1632331,26 грн сплачених за товар, оскільки ТОВ "Брикетмал" товар у повному обсязі та належної якості не поставив, роботи по зборці (монтажу) товару не виконав, повернення оплати за товар не здійснив.

Крім того, позивач, відповідно до п. 7.2 договору, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 232254,79 грн, нарахованої за період з 08.12.2019 по 20.06.2020 за невиконання зобов`язання щодо постачання товару.

За невиконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів в сумі 1632331,26 грн позивач просить стягнути з відповідача 19587,98 грн. інфляційних за період січень-серпень 2020 року та 30589,44 грн 3% річних, нарахованих за період з 20.12.2019. по 05.10.2020.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Як убачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору №09/11/2019 від 09.11.2019 на поставку дерев`яних контейнерів та їх монтаж (зібрання), який за своєю правовою природою є змішаним договором, який включає в себе елементи договору поставки товару (дерев`яні контейнери) та договору підряду (в частині виконання робіт зі зборки (монтажу) контейнерів).

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно із ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Правовою підставою звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 1632331,26 грн позивач вказує ч.2 ст.693 ЦК України, умовою застосування якої є невиконання продавцем свого зобов`язання щодо передачі товару покупцю.

Матеріалами справи підтверджується, що 11.11.2019 позивач на виконання пп. 6.2.1 договору згідно платіжного доручення № 1263 здійснив попередню оплату за товар (дерев`яні контейнери) в сумі 1528800,00 грн, що становить 70% від суми замовленого товару згідно специфікації (а.с.22, т.1).

У специфікації №1 до договору сторонами окремо визначена вартість контейнера і вартість збирання готового виробу (монтаж).

Так, вартість одного контейнера без ПДВ становить 1733,33 грн (2080,00 з ПДВ); вартість 1050 шт. контейнерів без ПДВ становить 1820000,00 грн. Вартість контейнерів з ПДВ становить 2184000,00 грн.

Таким чином, попередня оплата в сумі 15280000,00 грн відповідала 70% вартості 1050 шт. контейнерів з ПДВ (2184000,00 грн х 70%).

Крім того, платіжним дорученням №1535 від 21.02.2020 позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 103531,26 грн, які враховуючи докази наявні в матеріалах справи (зокрема, претензію №30_20 від 30.04.2020 (а.с.30-35, т. 1)) були сплачені позивачем на виконання п. 6.2.2 та п. 6.2.3 договору та включає 30 % вартості 143 шт. контейнерів (89231,83 грн) та вартість їх монтажу (збирання) (14299,43 грн).

При цьому, слід зазначити, що п. 2.3 договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється зі складу постачальника на умовах FCA ("Free Carrier" ("Франко перевізник") ІНКОТЕРМС 2010 - хутір Браво, корпус 2, с.Українка, Малинський район.

Відповідно до п.2.4 договору перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі товару покупцеві за адресою, зазначеною в п.2.3 цього договору (пункт поставки).

Також, у матеріалах справи містяться видаткові накладні РН-0000110 від 05.12.2019; РН-0000112 від 18.12.2019; РН-0000113 від 20.12.2019; РН-0000115 від 24.12.2019; РН-0000009 від 08.04.2020 та РН-0000018 від 24.07.2020, які є доказом передачі та отримання позивачем за адресою хутір Браво, корпус 2, с.Українка, Малинський район контейнерів в загальній кількості 819 шт., а також переходу до ТОВ "ВПК-Агро" права власності на контейнери.

Отже, з урахуванням норм ст.664 Цивільного кодексу України, положень розділу 2 укладеного сторонами договору, специфікації №1 та протоколу спільної зустрічі, обов`язок щодо передачі дерев`яних контейнерів в кількості 819 шт. відповідачем виконаний в повному обсязі.

За наведеного, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимога позивача про повернення йому коштів в сумі 1632331,26 грн є безпідставною і не відповідає приписам ст.693 ЦК України, оскільки зобов`язання, обумовлені договором із врахуванням змін згідно протоколу спільної зустрічі щодо передачі товару позивачу, відповідачем виконані, що спростовує доводи скаржника в апеляційній скарзі про протилежне.

Відносно посилань позивача на приписи ч.3 ст.612 ЦК України суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Згідно ч.3 ст.612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відмова від прийняття простроченого виконання, передбачена ч.3 ст.612 ЦК України, можлива лише в тих випадках, коли внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора. Втрата інтересу при цьому повинна розумітися як категорія об`єктивна.

Кредитор, який втратив інтерес до виконання зобов`язання боржником має повідомити останнього про відмову від прийняття виконання зобов`язання внаслідок прострочення.

Внаслідок такої відмови кредитор має право нарахувати боржнику понесені ним збитки.

Враховуючи, що обов`язок відповідача щодо поставки 819 шт. дерев`яних контейнерів ним виконаний, зобов`язання сторін в цій частині припинені, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для застосування приписів ч.3 ст.612 ЦК України.

Щодо доводів позивача, що з боку відповідача не виконанні зобов`язання щодо збирання готового виробу (монтажу), тобто зобов`язання, які охоплюються правовідносинами підряду колегія суддів зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 наведеної статті договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За частинами 2, 3 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Юридичний аналіз статей 837, 849 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Отже, до правовідносин, що підпадають під дію договору підряду не можуть застосовуватися положення інших договорів, зокрема, договору купівлі-продажу на предмет можливостей повернення передоплати за договором купівлі-продажу згідно із статтею 693 ЦК України, якщо умовами укладеного договору сторони не передбачили іншого.

Якщо спеціальними нормами законодавства передбачено певні способи захисту прав та інтересів сторін договору підряду, однак одна із сторін обрала предметом спору таку вимогу, яка не відповідає способам захисту прав та інтересів сторін за договором підряду, визначеним законодавством та не передбаченим умовами укладеного договору підряду, суд не вправі за власною ініціативою вжити інших способів захисту, оскільки це матиме наслідком втручання суду в предмет та підстави позову, їх зміну за рішенням суду, а не сторони договору (позивача).

Крім того, суд звертає увагу, що позивач, як того вимагає ч. 3 ст. 612 ЦК України, не вимагає відшкодування збитків у зв`язку із втратою інтересу до виконання робіт щодо зібрання контейнерів, а просить повернути сплачену ним суму коштів, яка згідно протоколу спільної наради є такою, яка повністю виконує умови договору в частині поставки товару в кількості 819 шт.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо стягнення 1632331,26 грн та відмовляє в їх задоволенні.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, колегія суддів зауважує наступне.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з тим, вимогами ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки вимога про стягнення неустойки не є безспірною заборгованістю відповідача перед позивачем, відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, суду для задоволення вимог про стягнення пені необхідно з`ясувати наявність вини боржника.

За умовами п. 7.2 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо постачання товару, покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару, що не був поставлений належним чином та в встановлений строк за кожен день прострочення.

Позивач стверджує, що поставка товару повинна була відбуватися у відповідності до погодженого у додатку №1 до договору графіку. Оскільки відповідач не дотримався вказаного графіку з нього підлягає стягненню пеня.

Однак, слід зазначити, що за умовами п. 2.3 договору поставка товару здійснюється зі складу постачальника на умовах FCA ("Free Carrier" ("Франко перевізник") ІНКОТЕРМС 2010 - хутір Браво, корпус 2, с.Українка, Малинський район.

Термін Free Carrier - "Франко перевізник" означає, що продавець вважається таким, що виконав своє зобов`язання з поставки товару, який пройшов митне очищення, у випадку передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому місці. За відсутності вказівки покупця про такий пункт продавець має право визначити його сам серед низки подібних пунктів, де перевізник візьме товар у своє розпорядження.

За умовою п. 2.6 договору транспортування товару (вивіз) здійснює покупець (позивач).

Отже, дотримання графіку поставки є можливим в разі наявності товару, який підлягав передачі відповідачем позивачу, так і в разі своєчасного надання позивачем транспорту для перевезення товару з пункту доставки.

Тобто дотримання графіку поставки мало бути як з боку відповідача, який мав виготовити товар та передати його позивачу, так і з боку позивача, який мав надати транспорт для перевезення товару.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з боку відповідача були допущені порушення графіку поставки товару (відсутність товару, відмова передати товар, відсутність чи несвоєчасне повідомлення про готовність товару тощо), тому не можна дійти однозначного висновку про наявність вини саме відповідача у недотриманні графіку поставки товару.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відмовляє у позовних вимогах в частині стягнення пені в розмірі 232254,79 грн, яка нарахована за невиконання зобов`язання щодо постачання товару.

Крім того, частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, обґрунтовуючи нарахування 3% річних у сумі 30589,44 грн та інфляційних у сумі 19587,98 грн вказує, що оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання, у нього виник обов`язок повернути позивачу отримані за цим договором грошові кошти, та нараховує відсотки річних та інфляційних як він вказує на суму попередньої оплати 1632331,26 грн.

Оскільки судом не встановлено виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, за вказаних обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму 1632331,26 грн є безпідставною та не підлягає задоволенню.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в позові.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2021 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.04.21 у справі № 906/1262/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 16.04.21 у справі №906/1262/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №906/1262/20 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "02" вересня 2021 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.