номер провадження справи 33/46/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 Справа № 908/1217/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1217/21

за позовом: Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11)

до відповідача: Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Верба В.В., довіреність № 18-67 від 21.12.2020

від відповідача: Перекупка Т.М., довіреність № 011.11-01 від 06.01.2021

СУТЬ СПОРУ:

29.04.2021 у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 18-12 від 25.03.2021) Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат про стягнення 89397,00 грн. заборгованості за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1217/21 та визначено до розгляду судді МірошниченкоМ.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1217/21 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/46/21, судове засідання призначено на 01.06.2021.

Протокольною ухвалою від 01.06.2021 у судовому засіданні 01.06.2021 оголошено перерву до 29.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.06.2021 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/1217/21 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02.08.2021.

16.07.2021 в Господарський суд Запорізької області від позивача надійшло письмове пояснення по справі, яке судом долучено до матеріалів справи.

29.07.2021 в господарський суд Запорізької області від відповідача надійшло письмове заперечення на пояснення позивача по справі, яке судом долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 31.08.2021 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 31.08.2021 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 щодо оплати за користування колектором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 179, 180 ГК України, умовами договору № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов до суду 26.03.2021, вказує що предметом спору є виконання зобов`язань за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, а позивачем надані акти надання послуг за користування колектором у період з червня по вересень 2020р. на загальну суму 51084грн до договору № 22 від 01.03.2020. Вважає що дані акти не засвічуються факт здійснення господарської операції та договірних відносин саме за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вказані акти за спірний період були виставлені за договором № 150/ЗалК-Д-2017-267 від 29.12.2017 і факт виникнення зобов`язань у відповідача не настав, оскільки акти за спірним договором на суму 51084грн не надані відповідачу.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2020 року між акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі АТ «ЗФЗ», позивач) та акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі - АТ «ЗАЛК», відповідач) було укладено договір № 22/ЗАлК-Д-2020-81 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, АТ «ЗФЗ» зобов`язується надати відповідачу право спільного користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства відповідача промислово-зливних вод.

Згідно п. 2.1 Розділу 2 сума договору визначається виходячи з діючої щомісячної вартості користування колектором, що становить 12 771,20 грн. на місяць /п. 3.2. договору/.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що АТ «ЗАЛК» (відповідач) проводить оплату за користування колектором щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення позивачем рахунку та акту прийому-передачі за користування колектором.

На виконання положень договору, АТ «ЗФЗ» в термін з червня 2020 р. по грудень 2021 р. надало відповідачу послуги щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства АТ «ЗАЛК» промислово-зливних вод, про що свідчать підписані сторонами договору акти надання послуг за користування колектором утому числі:

акт надання послуг за користування колектором від 30.06.20 р. за червень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 31.07,20 р. за липень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 31.08.20 р. за серпень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 30.09.20 р. за вересень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 31.10.20 р. за жовтень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 30.11.20 р. за листопад 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

акт надання послуг за користування колектором від 31.12.20 р. за грудень 2020 р. на суму 12 771,00 грн.;

На підставі наведених актів, відповідачу були надані рахунки на сплату отриманих відповідачем послуг, але відповідач в порушення умов договору та норм діючого законодавства виставлені рахунки на загальну суму 89397,00грн не сплатив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, позивач виконав зобов`язання за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, в термін з червня 2020 р. по грудень 2020 р., надавши відповідачу послуги щодо права користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства АТ «ЗАЛК» промислово-зливних вод, про що свідчать підписані сторонами договору акти надання послуг за користування колектором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факту отримання від позивача послуг за договором за спірний період, однак посилається на недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, а саме на те, що в актах та рахунках зазначено: договір № 22 від 01.03.2020 замість; договору № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 у зв`язку з чим відповідач заперечує наявність у нього обов`язку для здійснення розрахунку з позивачем за договором 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020.

Згідно із статтею 1 Закону України про Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із відповідними змінами) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (із відповідними змінами) визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, акти надані позивачем послуг за користування колектором за спірний період (з червня 2020 р. по грудень 2020 року) за договором №22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, вказані акти підписано відповідачем та засвідчено печаткою відповідача із зазначенням про відсутність претензій, у т.ч. претензій щодо їх невідповідності п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995.

Крім того, у вказаних актах зазначено, що вони є основою для розрахунків між сторонами та відповідачем до суду не надано доказів того, що підписані вищевказані акти складені на виконання іншого договору, який укладено між сторонами.

Щодо доводів відповідача про існування двох договорів на надання послуг користування колектором у спірному періоді, судом встановлено, що 29.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (власник) та ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (користувач) укладено договір № 150/ЗАЛК-Д-2017-267 про користування колектором зливової каналізації відповідно до п. 1.1. якого власник надає користувачу право спільного користування колектором для скидання з території ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" промислово-зливових вод.

Згідно додаткової угоди № 6 від 26,12.19 до договору термін дії договору № І50/ЗАЛК-Д-2017-267 було продовжено до 31.12.20.

Позивач в своїх поясненнях зазначив, що у березні 2020 р. на адресу позивача від відповідача надійшов лист за вих. № 011-0220 з пропозицією укладення нового договору, у зв`язку зі змінами в керівництві на підприємстві відповідача, а саме: вступ на посаду членом дирекції - виконуючим обов`язки Генерального директора АТ «ЗАлК» Кізілова С.А.

Позивач погодився з пропозицією відповідача та 01.03.2020 між сторонами було укладено договір № 22/ЗАлК-Д-2020-81 по якому позивач продовжував надавати послуги по скиданню з території АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" промислово-зливових вод до колектора АТ «ЗФЗ», у тому числі за спірний період - з червня 2020 року по грудень 2020 року.

Незважаючи на те, що договір № 150/ЗАЛК-Д-20І7-267 юридично не припинявся, послуги по ньому позивачем не надавалися.

Документальних доказів, що зазначені послуги за спірний період надавали за договором договір № 150/ЗАЛК-Д-20І7-267 від 29.12.2017 суду не надано.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не спростував факту надання послуг відповідачу за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020 у період з червня 2020 року по грудень 2020 року на загальну суму 89 397,00 грн. та не надав доказів сплати наданих позивачем послуг.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 89397,00 грн. основного боргу.

Таким чином, позов судом задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15, ) на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул.Діагональна, буд. 11, ) 89397 (вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто сім) грн 00 коп. заборгованості за договором № 22/ЗАлК-Д-2020-81 від 01.03.2020, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. суму судового збору.

Видати наказ.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 03вересня 2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко