РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2021Справа № 910/8111/21
Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/8111/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 102977,75 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 102977,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем були відправлені вагони з вантажем за залізничними накладними, доданими до матеріалів справи, втім під час слідування вагонів була виявлена нестача вантажу, про що складено комерційні акти. Відтак, оскільки саме залізниця не забезпечила збереження вантажу під час його перевезення, позивач просить стягнути з відповідача вартість втраченого вантажу в сумі 102977,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, оскільки позивачем не доведено наявності причинного зв`язку між дією перевізника і втратою вантажу, а отже і вину відповідача. Відповідач наголошує на тому, що позивач не надав суду належних доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, а твердження позивача у позовній заяві щодо вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування та наявність ознак, що вказуються на втрату вантажу саме під час перевезення вважає безпідставними. Крім того, відповідач зауважує на тому, що позивач обґрунтовує свої доводи посилаючись на довідки ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», проте в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виникнення взаємовідносин між залізницею та ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», відтак, на думку відповідача, такі довідки є документами посередника і не можуть бути прийняті до уваги. Разом з цим, відповідач стверджує, що норма природної втрати становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, завантажених у вологому стані.

При цьому, відповідач подав клопотання про витребування у позивача та АТ «ДТЕК Західенерго» оригіналів із всіма додатками договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№52435534, 52432861, 52511508, 52499449, а також платіжних доручень або інших фінансових документів, що підтверджують оплату АТ «ДТЕК Західенерго» вартості поставленого вугілля згідно з вищевказаними залізничними накладними.

За змістом ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій ст.80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки витребувані документи не є необхідними для правильного вирішення даного спору.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (відправник) здійснило відправку вантажу (вугілля кам`яне марки г-газовий) на адресу «ДТЕК Бурштинська ТЕС» (вантажоодержувач) залізничним транспортом на станції призначення - Бурштин Львівська залізниця, що підтверджується залізничними накладними №52499449, №52435534, №52432861, №52507373 (№46780193, №52511508, №46809208, №46809190, №46809182 - досильні).

На станціях Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці та Покровськ Донецької залізниці було проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено нестачу вантажу у вагонах №№53187233, 61605457, 60358447, 53170049, 56955560, 61078010, 53547634, 53501771, 53546339, 55161632, 58916750, 53744983, 56872328, 56834799, 53519948 про що складено відповідні комерційні акти.

Відтак, у зв`язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 102977,75 грн

При цьому, позов заявлено вантажовідправником у відповідності до вимог ст. 133 Статуту залізниць України, оскільки після видачі вантажу вантажоодержувачу останній передав право пред`явлення претензій та позову до залізниці вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" на підставі переуступного підпису.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України).

При цьому, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 ГК України).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 475, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" відповідно до Технічних умов завантажило у вагони вугілля кам`яне марки г-газовий та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці по накладним №52499449, №52435534, №52432861, №52507373.

В свою чергу, залізниця прийняла у позивача на станції відправлення зазначене вугілля для перевезення без зауважень і зобов`язалась доставити його на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці - отримувач «ДТЕК Бурштинська ТЕС».

Виходячи з вищевикладеного, між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення (ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству (ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час слідування вагонів, залізницею було проведено перевірку маси вантажу під час якої виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає фактичній масі вказаній у накладних, про що перевізником складено відповідні комерційні акти, які підписані уповноваженими особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855.

Так, згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №53187233 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 87850 кг, тара - 22500 кг, нетто - 65350 кг, що менше вантажного документу на 4050 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №61605457 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 87100 кг, тара - 22800 кг, нетто - 64300 кг, що менше вантажного документу на 5400 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №60358447 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 88750 кг, тара - 22100 кг, нетто - 66650 кг, що менше вантажного документу на 3350 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №53170049 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 88400 кг, тара - 23500 кг, нетто - 64900 кг, що менше вантажного документу на 5000 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №56955560 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 86400 кг, тара - 21900 кг, нетто - 64500 кг, що менше вантажного документу на 4500 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/6/39 при контрольному переважуванні вагону №61078010 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 88000 кг, тара - 22900 кг, нетто - 65100 кг, що менше вантажного документу на 4900 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/7/40 при контрольному переважуванні вагону №53547634 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 85800 кг, тара - 20400 кг, нетто - 65400 кг, що менше вантажного документу на 3600 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/7/40 при контрольному переважуванні вагону №53501771 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 86250 кг, тара - 21500 кг, нетто - 64750 кг, що менше вантажного документу на 4250 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №450003/7/40 при контрольному переважуванні вагону №53546339 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 83500 кг, тара - 20800 кг, нетто - 62700 кг, що менше вантажного документу на 5300 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/12 при контрольному переважуванні вагону №55161632 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 89800 кг, тара - 23400 кг, нетто - 66400 кг, що менше вантажного документу на 2800 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/14 при контрольному переважуванні вагону №58916750 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 87600 кг, тара - 22200 кг, нетто - 65400 кг, що менше вантажного документу на 4400 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/16 при контрольному переважуванні вагону №53744983 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 86700 кг, тара - 20800 кг, нетто - 65900 кг, що менше вантажного документу на 4300 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/15 при контрольному переважуванні вагону №56872328 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 87350 кг, тара - 19800 кг, нетто - 67550 кг, що менше вантажного документу на 2650 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/17 при контрольному переважуванні вагону №56834799 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 87950 кг, тара - 22100 кг, нетто - 65850 кг, що менше вантажного документу на 3650 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №388103/13 при контрольному переважуванні вагону №53519948 на справних 150-тонних вагах виявилось брутто - 86100 кг, тара - 21600 кг, нетто - 64500 кг, що менше вантажного документу на 3700 кг. На поверхні вантажу виявлено поглиблення. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. При цьому будь-які зауваження щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін в матеріалах справи відсутні.

В той час як залізниця, всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені уповноваженими особами самого відповідача у комерційних актах, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Тоді як, в даному випадку, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у спірних вагонах сталась не з вини відповідача.

Відтак, залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач - ВП «Бурштинська ТЕС» АТ "ДТЕК Західенерго" передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №52499449, №52435534, №52432861, №52507373 (№46780193, №52511508, №46809208, №46809190, №46809182 - досильні) вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", що підтверджується належним чином оформленим та засвідченим переуступним підписом вантажоодержувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

На підтвердження вартості втраченого вантажу за спірними залізничними накладними позивачем надано довідки вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» щодо ціни 1 тонни вугільної продукції, відправленого за вказаними накладними, скріплені печаткою підприємства - позивача, що узгоджується зі ст.115 Статуту, та довідки Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо вартості 1 тонни вугілля.

Так, згідно довідок ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» - вантажовідправника, які підписані директором, який несе відповідальність за фінансово-господарську роботу підприємства і начальником відділу планування та інвестицій, ціна 1 т вугільної продукції відправленої у вагонах за залізничною накладною №52435534 - 2099,38 грн з ПДВ; за залізничною накладною №52432861 - 1965,18 грн з ПДВ, за залізничною накладною №52507373 - 1940,60 грн з ПДВ та за залізничною накладною №52499449 - 1970,42 грн з ПДВ.

Враховуючи ч. 2 ст. 623 ЦК України, ст. 314 ГК України, а також ст. 115 Статуту залізниць України, суд вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим, заперечення відповідача в цій частині визнаються судом необґрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що за змістом ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаною нормою, ані будь-якою іншою нормою законодавства не встановлено обов`язкової форми щодо такого документу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Як вбачається з залізничних накладних та підтверджено під час комерційного переважування вантаж (вугілля кам`яне, марки г-газовий) було відвантажено у твердому стані, а відтак враховуючи вимоги п.27 Правил видачі вантажів, норма природної втрати вантажу зданого до перевезення має складати 1% від маси вантажу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку вартості втраченого вантажу, судом встановлено, що сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 102977,75 грн.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини нестачі частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, підлягають задоволенню, в заявленому позивачем розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 102977,75 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (85621, Донецька обл., Мар`їнський район, с. Вовчанка, вул. Нагорна, 1-а; ідентифікаційний код 33959754) вартість втраченого вантажу у розмірі 102977 (сто дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 75 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 27.08.2021.

Суддя Т.В. Васильченко