УХВАЛА

м. Київ

26.08.2021Справа № 910/11228/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення у справі №910/11228/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя"

про стягнення 341 112, 55 грн.

Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Ващенко Т.М. перебувала справа №910/11228/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про стягнення 341 112, 55 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 року, позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 280 564,00 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 30 889,11 грн. пені, 3 119,90 грн. 3% річних, 2 879,55 грн. інфляційних втрат, 4 761,79 грн. судового збору.

12.04.2020 року Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ на примусове виконання вказаного рішення.

10.08.2021 року через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року у справі №910/11228/18.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1295/21 від 10.08.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11228/18 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення у зв`язку із відпусткою судді Ващенко Т.М.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 року справу №910/11228/18 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення передано на розгляд судді Данилової М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення у справі №910/11228/18 призначено на 26.08.2021 року.

Представники сторін в судове засідання 26.08.2021 року не з`явились.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

У своїй заяві заявник посилається на свій намір укласти договір поруки, відповідно до якого поручитель виконає всі грошові обов`язки боржника за рішенням суду від 27.11.2018 року.

Судом також відмічається, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року, залишено без змін постановою Північного апеляційного Господарського суду від 27.03.2019. Тому, враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про намір укласти договір поруки. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Намір укласти договір поруки, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Із зазначеного, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України), та обов`язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Судом звертається увага, що заява сторони про відстрочку виконання рішення суду може бути задоволена лише у виняткових випадках, які суд визначає з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов`язує відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв`язок.

Натомість, заявник, як на підставу необхідності у відстрочці виконання рішення посилається на намір укласти договір поруки.

Однак, за висновком суду, така підстава, як намір укласти договір поруки, не є виключною, винятковою чи такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання.

Суд при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконання рішення у встановлений строк, так і враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допускати їх настання.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 21.02.2019р. у справі № 2-54/08).

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року у справі №910/11228/18.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Моя оселя" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 року у справі №910/11228/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 4 розділу Х ГПК України.

Повний текст ухвали складено 26.08.2021 року.

Суддя М.В. Данилова