Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" серпня 2021 р. Справа № 906/1500/20.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Сікорської Н.А..

розглянувши скаргу ТОВ "Малин Енергоінвест" від 21.07.2021р. на дії приватного виконавця Байрамова Т.Р. у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест"

про стягнення 1286974,79 грн.

за участю:

від стягувача: Конопліцький І.В. - адвокат (довіреність №14-190 від 26.10.2020р.)

від боржника (скаржника): Корнійчук О.М. - адвокат (довіреність від 19.08.2021р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 02.03.2021 у справі № 906/1500/20, яке залишено без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1090000,00 грн. основного боргу; 53264,46 грн. пені; 53868,43 грн. 3% річних; 36577,45 грн. інфляційних; 19304,62 грн. судового збору.

21.07.2021р. на адресу суду від ТОВ "Малин Енергоінвест" надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій відповідач просить визнати протиправними дії приватного виконавця Байрамова Т.Р. з прийняття до примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області від 06.04.2021р. №906/1500/20; визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця від 05.07.2021р. (т.3, а.с.3-57).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.08.2021р. суд прийняв до розгляду скаргу на дії приватного виконавця від 21.07.2021р.; судове засідання для розгляду скарги призначено на 19.08.2021р.

18.08.2021р. від стягувача надійшов письмовий відзив на скаргу (т.3, а.с.71-82).

19.08.2021р. від боржника надійшло клопотання про долучення доказів (т.3, а.с.83-89).

19.08.2021р. від приватного виконавця надійшов відзив на скаргу з копіями матеріалів виконавчого провадження (т.3, а.с.131-226).

В судовому засіданні 19.08.2021р. судом оголошено перерву до 25.08.2021р.

В судовому засіданні 25.08.2021р. судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Скарга ТОВ "Малин Енергоінвест" мотивована тим, що на виконання рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2021р. у справі №906/1500/20 приватним виконавцем Байрамовим Талятом Рефатовичем відкрито виконавче провадження №65975579.

Боржник про існування виконавчого провадження дізнався лише після накладення арешту на банківські рахунки.

08.07.2021р. на адвокатський запит було отримано лист приватного виконавця з постановою від 05.07.2021р. про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник вказує, що виконавче провадження відкрито приватним виконавцем всупереч п.2 ч.2 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за яким боржником є комунальне підприємство.

Згідно п. 1.2 статуту ТзОВ "Малин Енергоінвест", товариство є юридичною особою комунальної форми власності.

Пунктом 2.1 статуту закріплено, що єдиним учасником цього товариства є територіальна громада міста Малина в особі Малинської міської ради.

За таких обставин, приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішення, оскільки ТзОВ "Малин Енергоінвест" є комунальним підприємством.

Крім того, скаржник зазначає, що будь-яке майно у виконавчому окрузі приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича, тобто у місті Києва, у боржника відсутнє.

Стягувач у відзиві на скаргу вказав, що боржник помилково ототожнює комунальне підприємство з товариством з обмеженою відповідальністю, оскільки це різні види та організаційні форми підприємств.

Згідно даних ЄДРПОУ боржник є товариством з обмеженою відповідальністю, єдиним засновником (учасником) якого виступає Малинська міська рада.

Посилання боржника на неправомірність відкриття приватним виконавцем Байрамовим Талятом Рефатовичем виконавчого провадження вважає безпідставним, оскільки в боржника наявні рахунки у банківських установах в м.Києві, тобто у виконавчому окрузі приватного виконавця.

Приватний виконавець у відзиві на скаргу навів заперечення аналогічні запереченням, вказаним у відзиві стягувача.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 02.03.2021 у справі №906/1500/20 видано наказ від 06.04.2021р. (т.1, а.с.262).

На підставі вказаного наказу та заяви стягувача про примусове виконання рішення, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем 05.07.2021р. відкрито виконавче провадження №65975579 (т.3, а.с.135-160).

05.07.2021р. приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, розшук майна боржника, про стягнення з боржника основної суми винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (т.3, а.с.162-173).

Крім того, постановою від 05.07.2021р. накладено арешт на грошові кошти ТОВ "Малин Енергоінвест", що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (т.3, а.с. 174).

Під час розгляду скарги судом враховано наступне.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 2 ч. 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства.

Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство.

Згідно ч.3 ст.1 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" управління товариствами з обмеженою відповідальністю та товариствами з додатковою відповідальністю, у статутних капіталах яких є частка держави або органів місцевого самоврядування, регулюється цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами.

Організаційна (організаційно-правова) форма передбачає класифікацію підприємств залежно від форм власності, визначених Конституцією України, та способів розмежування у підприємствах окремих форм власності і управління майном. Юридичне значення цього полягає в урахуванні у законодавстві особливостей правового становища підприємств окремих видів.

Загалом організаційна форма і вид визначають суб`єкта, який має право присвоювати результати діяльності підприємства. З точки зору організаційної форми виділяють такі види підприємств: приватні, колективні, господарські товариства, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, комунальні, державні (в тому числі казенні).

В Україні організаційно-правова форма разом з назвою є частиною найменування юридичної особи.

Організаційно правова форма юридичною особи визначає внутрішні відносини та організаційну структуру юридичної особи, порядок прийняття ним рішень.

Проаналізувавши подані боржником докази, з урахуванням наведених норм законодавства, судом не вбачається, що ТОВ "Малин Енергоінвест" має статус комунального підприємства, оскільки за організаційно-правовою формою воно являється товариством з обмеженою відповідальністю, учасником якого є територіальна громада міста Малин в особі Малинської міської ради, яка і володіє корпоративними правами у товаристві.

Боржник не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Товариство, як того вимагає закон, створене компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.24 вказаного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України (п.4 ч.2 ст.23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Наведені норми права свідчать, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними у частині другій статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", до яких законодавець відносить: (1) місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, (2) місцезнаходження боржника - юридичної особи, (3) місцезнаходження майна боржника .

Відповідно до абзацу 12 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерстві юстиції України від 02 квітня 2012 р. №512/5, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Передбачена цією нормою необхідність стягувача додати до заяви докази місцезнаходження майна боржника обумовлена необхідністю обґрунтування та доведення стягувачем виконавцю такого критерію як місцезнаходження майна боржника та лише в ракурсі того, що майно боржника знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Зазначена норма передбачає надання стягувачем лише доказів місцезнаходження майна боржника на цій території, а не доказів фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Тобто, у разі посилання стягувача на наявність у боржника грошових коштів на рахунках у банківських установах, стягувач, який обмежений в отриманні інформації, що є банківською таємницею, має надати наявні у нього докази існування таких рахунків боржника, докази, з яких йому стало відомо про такі існуючі рахунки боржника (ділова переписка, правочини, первинні, розрахункові документи тощо).

Крім того відповідно до частини 1 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пункту 21 частини 3 статті 18 Закону виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження (тобто після його відкриття) має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З аналізу норм статей 13, 18, 26, 36, 48 Закону, вбачається, що виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення під час здійснення виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документу до виконання та після відкриття виконавчого провадження.

Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника, здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні.

Чинне законодавство, що визначає порядок пред`явлення виконавчих документів до виконання, не містить прямої норми, яка б передбачала повноваження виконавця вчиняти на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (наявності та стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна.

На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у виконавця відсутній будь-який механізм, передбачений законодавством, спрямований на перевірку відомостей щодо стану банківських рахунків боржника.

З урахуванням приписів частин 1, 2 статті 24 Закону, встановлення обставин фактичної наявності майна боржника у його місцезнаходженні (зазначеному стягувачем) (у тому числі і грошових коштів) відноситься до дій виконавця з розшуку майна боржника, які вчиняються у процесі здійснення виконавчого провадження після прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Отже, за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна в межах виконавчого округу приватного виконавця, зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, виконавець має підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.

Аналогічні висновки з питання можливості відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження грошових коштів (банківських рахунків) боржника викладені в постановах Верховного Суду від 19.11.2020р. у справі №913/160/17, від 21.05.2021р. у справі №905/64/15, від 30.06.2021р. у справі №905/2190/14, від 12.07.2021р. у справі №905/2419/18, від 15.07.2021р. у справі №924/408/19, які враховані судом при винесенні даної ухвали.

Як свідчать копії матеріалів виконавчого провадження, стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження були надані докази існування в межах виконавчого округу приватного виконавця, тобто у місті Києві, рахунків боржника у банківських установах - АТ "Державний ощадний банк України" (рахунок НОМЕР_1 ) та АТ "УкрСиббанк" (рахунок НОМЕР_2 ) (роздруківки з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів на а.с.159-160, т.3).

Місцезнаходження АТ "Державний ощадний банк України" - місто Київ, вул.Госпітальна, 12-Г, АТ "УкрСиббанк" - місто Київ, вул.Андріївська, 2/12.

Після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець надіслав вимогу від 22.07.2021р. АТ "Державний ощадний банк України", АТ "УкрСиббанк", АТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль" про надання інформації про рух коштів по рахунках ТОВ "Малин Енергоінвест" (т.3, а.с.198).

У відповіді на вказану вимогу від 09.08.2021р. АТ "Державний ощадний банк України" вказало, що ТОВ "Малин Енергоінвест" у банківській установі відкрито рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_3 (т.3, а.с.199-209).

Отже, заява стягувача відповідала вимогам абзацу 12 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції, а дії приватного виконавця щодо прийняття постанови від 05.07.2021р. про відкриття виконавчого провадження №65975579 не суперечать положенням частин 1, 2 статті 24 Закону, оскільки місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника є м.Київ, тобто виконавчий округ, в якому приватний виконавець Байрамов Талят Рефатович здійснює діяльність та на який розповсюджується його компетенція.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Байрамова Телята Рефатовича з відкриття виконавчого провадження №65975579 відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а тому в задоволенні скарги ТОВ "Малин Енергоінвест" слід відмовити.

Керуючись статтями 233-235, 339 -343 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ТОВ "Малин Енергоінвест" на дії приватного виконавця Байрамова Т.Р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено: 30.08.2021.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (рек.з пов.)

3 - відповідачу (рек. з пов.)

4 - приватному виконавцю (рек. з пов. 01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, 26/2, оф. 2)