У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

03 вересня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/936/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали заяви від 20.08.2021 № 20/1-08

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Грантекс» ,

, вул. Вороного, 2, м. Чернігів, 14017,

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Велдсіті»,

, вул. Відпочинку, 2А, м. Чернігів, 14000,

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Грантекс» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велдсіті» заборгованості в сумі 5130,60 грн за поставлений товар по видатковій накладній № РН-0003273 від 23.09.2020.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань щодо своєчасної сплати вартості поставленого товару.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Грантекс» заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 147 ГПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявник стверджує, що на підставі видаткової накладної № РН-0003273 від 23.09.2020 ним було поставлено боржнику товар на загальну суму 5130,00 грн, який боржником отримано без заперечень. Однак боржником не виконано своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

Разом з тим, договору в письмовій (в тому числі електронній) формі, укладеного між заявником та боржником щодо поставки товару, заявником суду не надано.

Надана заявником видаткова накладна не є договором, укладеним у письмовій формі, а отже заявником не доведено наявності правової підстави, передбаченої ст. 148 ГПК України, для пред`явлення вимоги стягнення грошової заборгованості у порядку наказного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, в тому числі, коли заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Грантекс» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велдсіті» 5130,60 грн заборгованості задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з наведених вище підстав унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 153, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Грантекс» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велдсіті» 5130,60 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун