ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Справа № 923/779/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Системи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВРІЯ ТЕПЛОЕНЕРГО"

про зобов"язання повернути вугілля

за участю представників сторін

позивача не прибув;

відповідача - не прибув.

8 червня 2021 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Системи" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" (відповідач) про зобов`язання відповідача повернути позивачу вугілля марки Б-25-300 у кількості 30,50 тонн, вартістю 76 250, 00 гривень, вугілля марки Ж-25-100 у кількості 49,00 тонн, вартістю 144 550,00 гривень, вугілля марки Д-25-200 у кількості 68,60 тонн, вартістю 195 510,00 гривень, яке було передане на зберігання на підставі договору зберігання № 15/10 від 15 жовтня 2020 та акту прийому-передачі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 справу розподілено судді Литвиновій В.В., постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 27.07.2021 р. суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 31.08.2021 р.

Позивач 30.08.2021 р. направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач 30.08.2021 р. направив клопотання про перенесення дати судового засідання у зв`язку з відрядженням керівника. Суд відмовляє в задоволенні, оскільки причина неявки на стадії розгляду справи по суті не є поважною.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав. Ухвала суду від 09.06.2021 р. про відкриття провадження у даній справі повернулась із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Системи» (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таврія Теплоенерго» (відповідач, зберігач) укладено Договір зберігання № 15/10 (надалі-Договір).

Згідно з пунктами 1.1., 2.1. Договору замовник передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання вугілля кам`яне (тверде паливо), згідно з актом приймання на зберігання, в якому визначається кількість товару, марка та його вартість. Зберігання твердого палива проводиться на відкритій площадці за адресою: м. Херсон, вул. Домобудівна, 11.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору, відповідно до акту приймання-передачі вугілля на зберігання від 15 жовтня 2020 року замовник передав зберігачу наступний товар на зберігання:

1.Вугілля марки Б-25-300 у кількості 30,50 тонн, вартістю 76 250, 00 гривень.

2.Вугілля марки Ж-25-100 у кількості 49,00 тонн, вартістю 144 550,00 гривень.

3.Вугілля марки Д-25-200 у кількості 68,60 тонн, вартістю 195 510,00 гривень.

Загальна вартість переданого товару за актом прийому-передачі майна на

зберігання становить 416 310,00 гривень.

Відповідно до п. 4.3 Договору зберігач зобов`язаний забезпечити повне збереження твердого палива, а після закінчення зберігання, за заявкою замовника повернути його замовнику в тому самому стані, у якому його було передано на зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що повернення твердого палива зі зберігання здійснюється автомобільним транспортом зберігача, за заявкою замовника. Повернення товару відбувається не пізніше двох днів після отримання такої заявки (повідомлення).

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Системи» на офіційну адресу відповідача скерувало вимогу про повернення вугілля № 15/03-21 від 15 березня 2021 року, рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 298, однак лист був повернутий за зворотньою адресою. 03 квітня 2021 року ТОВ «Енерго Системи» повторно на офіційну адресу відповідача направив листи-вимоги про повернення вугілля за Договором, що підтверджується експрес-накладною нової пошти № 4665 та № 9054. Згідно трекінгу з сайту нової пошти, відповідач отримав відправлення 05 квітня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 938 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов`язаний

зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів,

встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей і такого самого роду та такої самої якості.

Одночасно, згідно положень ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу

вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських

відносин повинні виконувати господарські зобов' язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні ; положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" () повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Системи» () вугілля марки Б-25-300 у кількості 30,50 тонн, вартістю 76 250,00 гривень, вугілля марки Ж-25-100 у кількості 49,00 тонн, вартістю 144 550,00 гривень, вугілля марки Д-25-200 у кількості 68,60 тонн, вартістю 195 510,00 гривень, яке було передане на зберігання на підставі договору зберігання № 15/10 від 15 жовтня 2020 та акту прийому-передачі.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Системи» () 6244,65 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 01.09.2021.

Суддя В.В.Литвинова