ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
03.09.2021 Справа № 905/1672/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
розглянувши заяву стягувача: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», м.Дружківка
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чайка», м.Дружківка
про видачу судового наказу, -
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором на поставку теплової енергії №105 від 01.08.2015 в частині своєчасного розрахунку за договором, у зв`язку з чим нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
Суд, розглянувши подану заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», м.Дружківка, дійшов висновку про часткову відмову у її задоволенні, а саме в частині стягнення абонентської плати у розмірі 237,78грн, 3% річних у розмірі 1603,05грн, пені в розмірі 7020,06грн, інфляційних втрат в розмірі 6595,68грн, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.
Частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права.
Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а тому суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.
При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.
Крім того, відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього кодексу.
Суд дослідив зміст договору на поставку теплової енергії №105 від 01.08.2015, укладеного між заявником та боржником, та встановив, що вказаним договором не передбачена сплата боржником абонентської плати, що виключає розгляд таких вимог в порядку наказного провадження. Крім того, наданими до заяви документами підтверджується сума абонентської плати лише в розмірі 211,36грн.
Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайка" абонентської плати у розмірі 237,78грн, 3% річних у розмірі 1603,05грн, пені в розмірі 7020,06грн, інфляційних втрат в розмірі 6595,68грн.
Керуючись статтями 151 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Ухвала набрала законної сили 03.09.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Г.Є. Курило