РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.08.2021Справа № 910/4570/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО"

про стягнення 107 488,84 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРО" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (відповідач) про стягнення 107 488,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 13256К від 01.07.2015 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/4570/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/4570/21 позивач та відповідач повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень.

12.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, з вимогами якої погодився частково та зазначив, що певна кількість товару, поставленого позивачем за спірним договором, має бути ним прийнята та вивезена, як товар, що не користується попитом серед кінцевих споживачів на загальну суму 33 683,52 грн.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРО" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (покупець) було укладено Договір поставки № 13256К (Договір), відповідно до п. 2.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, погоджених сторонами у цьому Договорі.

Відповідно до п. 5.11. Договору, у разі відповідності поставки товару умовам цього договору покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений товар. Дата поставки товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на товар.

На виконання умов Договору, у період листопад 2017 року - грудень 2018 року позивач здійснив поставку товару, що підтверджується належним чином оформленими та підписаними зі сторони відповідача видатковими накладними, зокрема:

Видаткова накладна № ПР-0010042 від 20.11.2017 на суму 2 788,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010043 від 20.11.2017 на суму 2 822,02 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010044 від 20.11.2017 на суму 2 715,31 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010045 від 20.11.2017 на суму 2 577,50 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010046 від 20.11.2017 на суму 2 715,31 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010047 від 20.11.2017 на суму 2 822,02 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010048 від 20.11.2017 на суму 2 715,31 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010049 від 20.11.2017 на суму 2 715,31 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010050 від 20.11.2017 на суму 2 784,82 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010051 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010052 від 20.11.2017 на суму 2 783,11 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010053 від 20.11.2017 на суму 3 464,02 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010054 від 20.11.2017 на суму 3 601,82 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010055 від 20.11.2017 на суму 2 684,21 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010056 від 20.11.2017 на суму 3 868,34 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010057 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010058 від 20.11.2017 на суму 2 676,41 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010059 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010060 від 20.11.2017 на суму 2 892,72 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010061 від 20.11.2017 на суму 2 952,53 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010062 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010063 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010064 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010065 від 20.11.2017 на суму 2 715,31 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010066 від 20.11.2017 на суму 2 754,22 грн.;

Видаткова накладна № ПР-0010067 від 20.11.2017 на суму 3 739,44 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012486 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012487 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012488 від 12.12.2018 на суму 631,15 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012489 від 12.12.2018 на суму 4 828,07 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012490 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012491 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012492 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012493 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012494 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012495 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012498 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012499 від 12.12.2018 на суму 1 401,90 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012502 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012503 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012504 від 12.12.2018 на суму 1 007,96 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012505 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012506 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012507 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012508 від 12.12.2018 на суму 1 639,12 грн.;

Видаткова накладна № ПР-012509 від 12.12.2018 на суму 1 467,60 грн.;

Видаткова накладна № ПР-013289 від 21.12.2018 на суму 140,69 грн.;

Видаткова накладна № ПР-013290 від 21.12.2018 на суму 367,94 грн.

Відповідно до п. 8.1. Договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар на свій вибір в такі строки: по закінченню 0 (нуль) календарних днів з дати поставки товару постачальником; по мірі реалізації товару кінцевому споживачу, не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати реалізації поставленого товару.

Позивач зазначає, що оскільки станом на момент подання позовної заяви покупець не повернув поставлений товар, у відповідності до п. 5.16. Договору, такий товар вважається реалізованим та має бути оплачений покупцем у повному обсязі. Відповідна сума боргу відповідача перед покупцем підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.06.2020.

Однак, з відповідним твердженням позивача суд не погоджується з огляду на те, що відповідно до п. 5.16. Договору, покупець має беззастережне право на свій розсуд повернути постачальнику поставлений ним за Договором товар.

Згідно п. 5.17., 5.18. Договору, покупець надсилає постачальнику повідомлення про повернення товару, в якому зазначає вид та кількість товару, що підлягає поверненню, місце і час його передачі постачальнику.

Постачальник, отримавши повідомлення покупця на підставах та умовах, визначених пунктами 5.16. та 5.17., зобов`язаний вивезти зазначений у ньому товар одночасно зі здійсненням найближчої наступної поставки, але не пізніше 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту направлення повідомлення покупцем. Вартість товару, що повертається покупцем, зараховується ним в рахунок зменшення заборгованості покупця перед постачальником за Договором.

28.01.2021 року відповідач вдруге надіслав позивачу повідомлення № 692/777 від 27 січня 2021 року про повернення товару на суму 33 683,52 грн. Однак, позивач, в порушення приписів Договору не здійснив вивіз товару. Відповідні обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 18.06.2021 у справі № 910/3469/21.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 75, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачем не надано суду доказів оплати поставленого товару, а відтак суд установив, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції. В той же час судом установлено, що позивач зобов`язаний прийняти та вивезти поставлений відповідачу товар загальною вартістю 33 683,52 грн., що невілює обов`язок відповідача зазначений товар оплачувати.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про стягнення 107 488,84 грн. заборгованості за Договором - підлягають задоволенню частково у розмірі 73 805,32 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про стягнення 107 488,84 грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, проспект Науки, 8, ідентифікаційний код 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРО" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 12-А, ідентифікаційний код 33886524) 73 805 (сімдесят три тисячі вісімсот п`ять) грн. 32 коп. заборгованості, 1 558 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 66 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.08.2021

Суддя С. В. Стасюк