ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021м. ДніпроСправа № 904/2556/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ідентифікаційний код 25535222)

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, буд. 22, ідентифікаційний код 23359034)

про визнання рахунків такими, що не підлягають виконанню та стягнення 47 309,94 грн. неправомірно списаних коштів

Представники:

Від позивача: Симонович А.П., довіреність, представник

Від позивача: Охрименко С.В., паспорт, директор

Від відповідача: Тищенко Т.А., довіреність, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №б/н від 15.03.2021 до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про:

1) визнання такими, що не підлягають виконанню рахунки Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" за переліком, на загальну суму 47 309,94 грн., а саме:

- рахунок № 111/1083/8-654/7/1 від 01.08.2020 на загальну суму 12 633,30 грн., а саме за фактично розподілену електроенергію за травень 2020 року на суму 4 434,12 грн. та за червень 2020 року на суму 8 199,18 грн.;

- рахунок № 83 від 28.02.2021 на суму 5 852,58 грн. за фактично розподілену електроенергію за грудень 2019 року;

- рахунок № 81 від 28.02.2021 на суму 7 443,34 грн. за фактично розподілену електроенергію за січень 2020 року;

- рахунок № 82 від 28.02.2021 на суму 8 388,14 грн. за фактично розподілену електроенергію за лютий 2020 року;

- рахунок № 84 від 28.02.2021 на суму 6 274,87 грн. за фактично розподілену електроенергію за березень 2020 року;

- рахунок № 85 від 28.02.2021 на суму 6 717,71 грн. за фактично розподілену електроенергію за квітень 2020 року.

2) стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" як неправомірно списані з поточного особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" грошові кошти у розмірі 47 309,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі спірних рахунків відповідач без згоди позивача по незрозумілим причинам списав 47 309,94 грн. з поточного особового рахунку позивача № НОМЕР_1 IBAN: НОМЕР_2 , який відкрито відповідачем зі спеціальним режимом використання в Банку: Філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", на який були зараховані позивачем передплати за послуги у прийдешніх розрахункових періодах, відповідно до умов пп. 8. п. 6.2. договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2556/21, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.04.2021 о 11:15 год.

До суду 12.04.2021 представником відповідача подано клопотання про визнання поважною причину неявки представника відповідача у судове засідання та відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що представник відповідача Тищенко Т.А., яка супроводжує дану справу, не зможе прибути у судове засідання 13.04.2021, у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

У судовому засіданні 13.04.2021 розгляд справи відкладено на 29.04.2021 о 12:20 год.

До суду 28.04.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі наступного. Між сторонами укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №008654 від 19.11.2002, який був чинним станом на 01.01.2019. Відповідач зазначає, що вищезазначені додаткові рахунки, правомірність виставлення яких оспорює позивач, були виставлені у зв`язку з тим, що працівниками оператора системи розподілу була виявлена помилка при визначенні обсягу електричної енергії, спожитої споживачем. Повноважна особа позивача, знаючи, що умовами договору передбачений розрахунковий коефіцієнт обліку 30, підписала акти прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) з розрахунковим коефіцієнтом 1, замість правильного розрахункового коефіцієнту 30, який передбачений умовами договору. Таким чином, обсяг спожитої електричної енергії необґрунтовано, всупереч умовам договору, укладеного між сторонами, позивачем було зменшено у 30 разів, оскільки, відповідачем, саме на підставі даних позивача, був виставлений рахунок за послуги, надані з розподілу електричної енергії.

Також відповідач зазначає, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх прав. Крім того, відповідач вважає, що позивачем у позовній заяві не наведені правові обґрунтування заявленої позовної вимоги про стягнення грошових коштів, сплачених за умовами договору.

Внаслідок складності цього спору та у зв`язку з необхідністю визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, суд вважає доцільним перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Судом 29.04.2021 постановлена ухвала про розгляд справи №904/2556/21 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання на 17 червня 2021 року о 10:30 год.

До суду 14.05.2021 позивачем подана відповідь на відзив в якій зазначає, що станом на грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2020 року між відповідачем та позивачем проведені повні розрахунки за надані в той час послуги з розподілу електричної енергії у відповідності з вимогами розділу ІV ПРРЕЕ і п.5 договору. Позивач стверджує, що відповідач, без встановлення факту порушення, самовільно, в порушення ПРРЕЕ, ККОЕЕ, цивільного законодавства, списав кошти у розмірі 47 309,94 грн. в беззаперечному порядку з особового рахунку споживача, чим порушив права останнього.

Також позивач зазначив, що суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії "ефективності" таких засобів захисту та вимоги частин другої - п`ятої статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Також 26.05.2021 позивач подав до суду додаткові пояснення в яких зазначає, що відповідач не мав і не отримував від позивача жодних даних за спірною точкою обліку №02502038, оскільки всі ці данні відповідач отримував, відповідно до п.3.4 договору, з власноруч впровадженої - власної системи АСКОЕ, що перебуває на його балансі. Після чого саме відповідач власноруч здійснював всі наявні розрахунки на вимогу п.3 ст. 72 Закону України "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ, ККОЕЕ, та п.3.2 договору. Далі відповідач формував та підписував документи (Акти, Рахунки) і вже після цього надав на підпис позивачу. Доказом цього служить Акт про фіксацію показів приладів обліку на 01.12.2019, який передував вчиненому відповідачем донарахуванню та чітко доводить, що сам Акт був складений по формі і по змісту посадовими особами відповідача безпосередньо 01.12.2019. Підписаний відповідальною особою відповідача наступного дня, тобто 2.12.2019 о 10 годині 37 хвилин 50 секунд за допомогою електронно-цифрового підпису (ЕЦП). І вже згодом підписаний відповідальною особою позивача 02.12.2019 о 10 годині 38 хвилин 17 секунд, за допомогою електронно-цифрового підпису (ЕЦП). Тобто позивач акцептував (підписував останнім) сформований відповідальною особою відповідача Акт, що безпосередньо передував розрахунку здійсненому цілком та повністю знову ж таки - відповідачем. Зміст, форма та послідовність часу у підписах ЕЦП в Актах про фіксацію показів приладів обліку остаточно вказують на те, що саме посадова особа відповідача повністю склала Акти, тобто сформувала та наповнила даними, в тому числі з розрахунковим коефіцієнтом обліку 1. Згодом підписала зазначені Акти ЕЦП, та запропонувала ці складені та підписані відповідачем Акти на підпис позивачу, який лише здійснив цю дію, за допомогою ЕЦП - на вимогу відповідача.

До суду 09.06.2021 відповідачем подані заперечення на відповідь та додаткові пояснення позивача в яких зазначає, що відповідач наполягає на тому, що грошові кошти, сплачені позивачем відповідачу на підставі додатково виставленого рахунків, є заборгованість за договором споживача про розподіл електричної енергії, а не безпідставним збагаченням, як то намагається це висвітлити позивач у відповіді на відзив. Посилання позивача на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України як на правове обґрунтування своїх позовних вимог є безпідставним і необґрунтованим. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів внесення в установленому законодавством порядку змін до договору споживача про розподіл електричної енергії, відтак, він повинен виконати свої зобов`язання по оплаті наданих йому відповідачем послуг, відповідно до умов договору, укладеного між сторонами.

У підготовчому засіданні 17.06.2021 оголошувалась перерва до 30.06.2021 о 11:30 год.

У підготовчому засіданні 30.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 19.07.2021 о 11:00год.

До суду 19.07.2021 до суду відповідачем надані пояснення по справі в яких зазначає, що ним, за результатами розгляду позовної заяви було прийнято рішення про відміну здійсненого погашення існуючої заборгованості та повернення 47 309,94 грн. на особовий рахунок позивача у якості сплаченої передоплати по договору, про що позивача було повідомлено листом від 15.07.2021 вих.№28992/1001. Таким чином, відповідач, у процесі судового розгляду господарського спору, відновив становище, яке існувало до порушення прав позивача. Оскільки, позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх порушених прав, ним заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів, а не про відновлення становища, яке існувало до порушення його прав, відповідач вважає, що ці позовні вимоги про стягнення 47 309,94 грн. є безпідставними та необґрунтованими, зважаючи ще й на те, що відповідачем здійснено повернення цих грошових коштів на особовий рахунок позивача у якості передоплати, то позов у цій частині не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання рахунків такими, що не підлягають виконанню відповідач вважає, що ця позовна вимога також не підлягає задоволенню, з підстав, зазначених відповідачем у заявах по суті.

У судовому засіданні 19.07.2021 оголошувалась перерва до 25.08.2021 о 12:00 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 25.08.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засідання представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" (далі - позивач) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - відповідач) за особовим рахунком №1083/8-654 укладений договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі договір), який є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови розподілу електричної енергії споживачам, як послуги оператора систем розподілу електричної енергії.

Відповідно до пункту 1.2 договору умови договору розроблені у відповідності з Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII, та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими 14.03.2018 Постановою № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) (далі - ПРРЕЕ), та є обов`язковими для сторін договору.

На підставі рахунків на плату за розподіл електричної енергії, згідно з якими до оплати додатково були виставлені суми за послуги, надані за розподіл електричної енергії у наступних розрахункових періодах:

1) Рахунок №111/1083/8-654/7/1 від 01.08.2020 на суму 4 434,12 за розподілену електроенергію у травні 2020 та донарахуванням на суму 8 199,18 грн. за розподілену електроенергію у червні 2020;

2) Рахунок №83 від 28.02.2021 на суму 5 852,58 за розподілену електроенергію у грудні 2019;

3) Рахунок №81 від 28.02.2021 на суму 7 443,34 за розподілену електроенергію у січні 2020;

4) Рахунок №82 від 28.02.2021 на суму 8 338,14 за розподілену електроенергію у лютому 2020;

5) Рахунок №84 від 28.02.2021 на суму 6 274,87 за розподілену електроенергію у березні 2020;

6) Рахунок №85 від 28.02.2021 на суму 6 717,71 за розподілену електроенергію у квітні 2020,

відповідачем списано 47 309,94 грн. з поточного особового рахунку позивача № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , який відкрито зі спеціальним режимом використання в банку Філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", на який були зараховані позивачем передплати за послуги у прийдешніх розрахункових періодах, відповідно до умов пп.8 п.6.2 договору.

Позивач стверджує, що вказані дії відповідача є протиправними і не відповідають вимогам договору і ПРРЕЕ, будь-яких вимог винних дій споживача (позивача) не висувалося, акти про порушення не складалися, що у відповідності з п.8.6 договору є підставою для сплати оператору систем розподілу вартості недоврахованої електроенергії, станом на грудень 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2020 року між сторонами проведений повний розрахунок за надані в той час послуги з розподілу електричної енергії у відповідності з вимогами розділу IV ПРРЕЕ і п. 5 договору, що є причиною виникнення спору.

Позивач просить суд визнати вказані рахунки такими, що не підлягають виконанню та стягнути з відповідача як неправомірно списані з поточного особового рахунку позивача грошові кошти у розмірі 47 309,94 грн.

Пунктом 2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднаняя за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

У відповідності з частиною другою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII, основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами.

В силу приписів нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, сторона, приєднана до мережі, зобов`язана: забезпечити постійну відповідність встановленого належного їй обладнання вузла обліку проектним рішенням; надавати дозвіл уповноваженим представникам на доступ до власних об`єктів, результатів вимірювання та даних комерційного обліку, а також забезпечувати присутність уповноваженого представника під час обстеження (перевірки); надавати доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показів та інших даних комерційного обліку з вузлів обліку.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем, в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту прав та законних інтересів, а саме: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, вищезазначеними нормами не передбачено такого способу захисту прав як визнання рахунків такими, що не підлягають виконанню.

А тому, обраний позивачем предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача як неправомірно списані з поточного особового рахунку позивача грошові кошти у розмірі 47 309,94 грн. суд зазначає наступне.

Станом на час розгляду спору відповідачем переведені кошти в аванс за послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 47 309,94 грн. Таким чином, відсутній предмет спору щодо стягнення заборгованості в розмірі 47 309,94 грн. як неправомірно списані з поточного особового рахунку позивача.

Відповідно до частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення як неправомірно списані з поточного особового рахунку позивача грошові кошти у розмірі 47 309,94 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, на користь позивача підлягає повернення з державного бюджету України судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання рахунків такими, що не підлягають виконанню.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 47 309,94 грн. неправомірно списаних коштів.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Торгівельно-офісного центру "ІНСТОК" (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ідентифікаційний код 25535222) із державного бюджету України судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. перерахований згідно платіжного доручення №556 від 15.03.2021, оригінал якого міститься в матеріалах справи, про що видати ухвалу.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 06.09.2021.

Суддя Е.М. Бондарєв