ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2514/21

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали

за заявою боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

встановив:

26.08.2021 р. в системі «Електронний суд» ОСОБА_1 сформовано заяву від 26.08.2021 р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства ОСОБА_1 до заяви від 26.08.2021 р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені нею у вказаній заяві, та наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу, з огляду на наступне.

Заявником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не надано належних доказів (договорів, квитанцій, банківських виписок тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Так, заявник зазначає, що у нього наявна заборгованість перед 20 кредиторами (4 банки та 16 мікрофінансових установ), з якими укладено 20 кредитних договорів, проте жодного договору до матеріалів заяви від 26.08.2021 р. ним не додано, надана заявником роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договором.

Доводи заявника про те, що ним не надано вказаних доказів через їх відсутність або втрату, не спростовують наведеного висновку суду, з огляду на встановлений законодавством обов`язок щодо їх подання разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Також заявником в порушення п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства в доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкретизованому списку кредиторів не вказано сум грошових вимог кредиторів в розрізі заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо.

Заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства. Заявник у заяві вказує на відсутність копій документів, що підтверджують право власності боржника на майно, посилаючись на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 270097651 від 11.08.2021 р. Однак, інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 270097651 від 11.08.2021 р. заявником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не надано.

Крім того, заявником не надано документально підтвердженої інформації щодо квартири, у якій зареєстрований заявник, не зазначено кому вона належить на праві власності, та на яких правових підставах заявник користується вказаною квартирою.

Також заявником в порушення п. 6 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано належних доказів (інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна), що підтверджують наявність/відсутність майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, тоді як заявник на стр. 6 поданої заяви зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 270097651 від 11.08.2021 р. майно у заставі не перебуває.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заявником до заяви не додано відомості про всі наявні рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках. Не містить таких відомостей і сама заява від 26.08.2021 р.

Крім того, заявником не дотримано вимог п. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на те що надані заявником декларації про майновий стан боржника за 2018 - 2020 роки не відповідають вимогам законодавства, оскільки не містять відомостей про доходи та інші грошові виплати боржника і членів його сім`ї, враховуючи те, що з копії трудової книжки вбачається, що боржник у цей період був працевлаштований, відтак і отримував заробітну плату.

Також заявником в порушення п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Частиною 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2021 р. встановлено у розмірі 2379,00 грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 35685,00 грн.

Проте, ОСОБА_2 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів, які підтверджують здійснення нею авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Натомість, ОСОБА_1 до заяви від 26.08.2021 р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано клопотання від 26.08.2021 р. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, в якому вона просить розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядженням майном боржника. Заявник зазначає, що не має можливості сплатити такий авансовий внесок одноразово у зв`язку з чим змушена просити звільнити її від сплати винагороди арбітражному керуючому на момент подання заяви і даного клопотання та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для сплати винагороди арбітражним керуючим, із можливістю її першочергової оплати саме з фонду чи включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах, передбачених Планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом при реальному покращенні матеріального стану боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Також положеннями ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що однією з обов`язкових передумов для звернення фізичної особою з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено. Також, ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства не містить альтернативного положення про можливість розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень у справі, а також створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, як того просить заявник.

За таких обставин, враховуючи відсутність законодавчо встановленого механізму звільнення заявника від сплати винагороди керуючому реструктуризацією шляхом включення цієї суми до заборгованості боржника або стягнення її з кредиторів, а також розподілення між кредиторами зобов`язання щодо сплатити винагороди арбітражному керуючому на стадії вирішення питання щодо можливості прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, судом не встановлено правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 від 26.08.2021 р. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні звільнення від сплати винагороди керуючому реструктуризацією, а також стягнення такої винагороди з кредиторів.

Крім того, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 36 рішення у справі "Golder v. the United Kingdom" від 21 лютого 1975 року № 4451/70, п. 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року № 8225/78, п. 37 рішення у справі "Guerin v. France" від 29 липня 1998 року № 25201/94, п. 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" від 06 грудня 2007 року № 15123/03, п. 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року № 24402/02, п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України"); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах "Osman v. The United Kingdom" від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та "Kreuz v. Poland" від 19 червня 2001 року № 28249/95);

З огляду на вищезазначене, враховуючи основні засади судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, клопотання ОСОБА_1 від 26.08.2021 р. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому задоволенню не підлягає.

Також, ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано клопотання 26.08.2021 р. про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому, в якому вона просить створити фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат.

Суд, розглянувши вказане клопотання зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

З огляду на викладене, чинним законодавством встановлено, що правом на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого наділені кредитори, а не боржник чи суд. Разом з тим, порядок формування такого фонду та порядок використання його коштів визначаються спочатку рішенням комітету кредиторів, а потім затверджуються ухвалою господарського суду.

За таких обставин, враховуючи те, що створення відповідного фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого є виключним правом комітету кредиторів і до повноважень суду не відноситься, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання заявника від 26.08.2021 р. про створення фонду для авансування грошової винагороди.

Згідно з ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, у зв`язку з вищезазначеним, заява ОСОБА_1 від 26.08.2021 р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підлягає залишенню без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись 2, 30, 37, 113, 115-116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 77, 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання від 26.08.2021 р. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

2. Відмовити у задоволенні клопотання від 26.08.2021 р. про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому.

3. Заяву ОСОБА_1 від 26.08.2021 р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

4. Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання заявником даної ухвали.

5. Запропонувати заявнику надати суду:

- належні докази наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві від 26.08.2021 р., щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- конкретизований список кредиторів із зазначенням, окрім іншого, сум грошових вимог кредиторів в розрізі заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо.

- належні докази (інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна), що підтверджують наявність/відсутність права власності боржника на майно, зокрема, щодо квартири в якій зареєстрований заявник;

- належні докази (інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна), що підтверджують наявність/відсутність майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб;

- документально підтверджену інформацію про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

- достовірні декларації про майновий стан боржника за 2018 - 2020 роки;

- документально підтверджену інформацію щодо квартири, у якій зареєстрований заявник із зазначенням того, кому вона належить на праві власності, та на яких правових підставах заявник користується вказаною квартирою.

6. Попередити заявника про те, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили після її підписання відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Рябцева