ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1732/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калиновського С.А., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця Москаленко Марини Володимирівни до фізичної особи - підприємця Мироненка Анатолія Юрійовича про стягнення 30 484грн, за участю представників від:

позивача - Марченко Н.М. (ордер серії КВ №422421 від 27.03.2021);

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Москаленко Марина Володимирівна (далі - ФОП Москаленко М.В.) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Мироненка Анатолія Юрійовича (далі - ФОП Мироненко А.Ю.) про стягнення 30 484грн в рахунок повернення сплачених грошових коштів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначає, що переплатила 30484грн за договором найму №10/2 від 15.09.2019, який припинено 31.10.2020, однак, на вимогу від 30.03.2021 відповідач такі кошти не повернув (а.с.1-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.07.2021: відкрито провадження у даній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено справу до розгляду в судовому засідання на 15:45 18.08.2021; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті.

Копія вказаної ухвали отримана відповідачем - 23.07.2021, а позивачем - 27.07.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№609, 273 (а.с.52-53).

В силу п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Отже, відповідна ухвала суду вважаються врученою: позивачу - 27.07.2021, відповідачу - 23.07.2021.

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений строк відповідач правом подати відзив на позов не скористався та з клопотанням про поновлення відповідного строку до суду не звертався; до прийняття рішення у справі відзив на позов від відповідача не надійшов.

В судове засідання 18.08.2021 представник відповідача не зявився; про причини неявки відповідач суд не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

15.09.2019 між відповідачем (наймодавець) та позивачем (наймач) укладено договір найму №10/2 нежитлового приміщення (далі - договір), відповідно до умов якого наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування нежитлове приміщенням належне наймодавцю на праві власності, що є об`єктом вказаного договору (п. 1.1 договору).

Як визначено п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору, адреса приміщення: 08130. Київська обл., с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 10-А, прим. 4; площа приміщення - 71,5кв.м; поверх 1.

Згідно п. 2.1 договору приміщення надається наймачу в оренду для здійснення ним господарської діяльності наймача, а саме розташування медичного центру.

Приміщення повинно бути передано наймодавцем та прийнято наймачем згідно акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною вказаного договору, протягом 3 робочих днів з моменту укладення вказаного договору (п. 3.1 договору).

Як погоджено сторонами п. 3.2 договору, у момент підписання акту прийому-передачі наймодавець передає наймачу ключі від входу в приміщення та внутрішніх кімнат.

Відповідно до п. 4.1 договору вказаний договір укладається на строк з 15.10.2019 по 14.09.2022, тобто строком на 2 роки 11 місяців. При цьому, п.4.2 договору визначено, що строк найму приміщення може бути продовжено за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 5.1 договору щомісячна орендна плата за користування наймачем приміщенням сторонами погоджена у розмірі 21 000грн, яка сплачується наймачем наймодавцю не пізніше 15 числа кожного місяця (п. 5.2 договору).

У випадку розірвання договору орендна плата сплачується за час фактичного користування приміщенням з моменту попередження наймодавцем про розірвання договору до фактичного звільнення приміщення (п. 5.3 договору).

Сторонами узгоджено, що орендна плата починає нараховуватись з 15.10.2019 (п.5.5 договору).

Як визначено сторонами п. 5.6 договору, протягом трьох днів з моменту укладення договору наймач сплачує наймодавцю орендну плату з перший та останній місяці оренди (тобто 15.10.2019 по 14.09.2022); сума орендної плати складає 21 000грн.

Крім того, у відповідності до п. 6.1 договору наймач компенсує наймодавцю у строк не пізніше 10-го числа поточного місяця по рахункам минулого місяця витрати по утриманню приміщення, які не включаються до орендної плати (експлуатаційні витрати), а саме: опаленню, водопостачанню та водовідведенню, електрозабезпеченню, газопостачанню, вивозу побутових відходів.

Згідно пп. 8.1.3 договору наймач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату орендної плати за користування приміщенням, а у відповідності з пп. 8.2.6 договору наймач має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку, попередивши про це наймодавця в строк не менше як за 2 місяці до дати припинення договору.

У відповідності до п. 9.1 договору після закінчення строку його дії або після припинення договору наймач зобов`язаний передати наймодавцю приміщення за актом здачі-приймання протягом 3 робочих днів з моменту закінчення строку дії договору або його припинення.

Приміщення вважається фактично переданим наймодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання (п.9.3 договору).

Сторони погодили, що якщо наймодавець за відсутністю письмово обґрунтованих причин не підписує акт здачі-приймання приміщення, такий акт здачі-приймання вважається підписаним наймодавцем, а приміщення - повернутим наймодавцю на третій день після направлення наймачем наймодавцю акту здачі-приймання, підписаного наймачем (п.9.4 договору).

01.04.2020 сторонами укладено додаткову угоду №1К, якою визначили, що сума орендної плати за квітень 2020 року складає 10 500грн (а.с.12).

Додатковою угодою №2к від 01.05.2020 сторонами погоджено, що орендна плата за травень 2020 року становить 12 600грн, а за червень 2020 року - 16 800грн.

Як встановлено судом під час розгляду справи, 15.10.2019 відповідачем передано, а позивачем прийнято приміщення, що є об`єктом найму за договором, що підтверджується актом прийому-передачі нежилого приміщення (а.с.14).

На підтвердження виконання обов`язків за договором в частині сплати орендної плати позивачем надана розписка відповідача про отримання ним від Пилипенко В.В. 42 000грн в рахунок оплати за перший та останній місяці оренди офісу за адресою с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна (на даний час Соборності), буд. 10-А. При цьому, позивачкою, у підтвердження повноважень у Пилипенко В.В. діяти від її імені, надано довіреність від 02.09.2019, що посвідчена нотаріально та зареєстрована у реєстрі за №939 (а.с.15).

Також, на рахунок відповідача позивачем перераховано у період з 14.11.2019 по 15.06.2020 за оренду за відповідним договором кошти у загальному розмірі 228 900грн, що підтверджуються виписками з рахунку позивачки (а.с.18-19).

Отже, загалом в рахунок орендної плати за договором сплачено 270 900грн.

Звертаючись з позовом, що є предметом розгляду у справі, позивачка стверджувала, що сторони за взаємною згодою вирішили припинити дію договору 31.10.2020 та вказувала, що за період оренди мала б сплатити в рахунок орендної плати 240 416грн, між тим сплатила більше на 30 484грн 16), у зв`язку з чим звернулась до відповідача з вимогою від 30.03.2021 про повернення таких коштів (а.с.20). На підтвердження факту направлення вимоги про повернення коштів відповідачу позивачкою надано опис вкладення у цінний лист, на якому відсутній номер відправлення (а.с.21); накладна, видана відділенням поштового зв`язку при прийнятті відповідного відправлення, позивачем не надана.

Як стверджує позивачка, відповідачем такі кошти не повернуті, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача 30 484грн в рахунок повернення грошових коштів, які за її твердженням отримані відповідачем понад встановлений розмір.

Заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як визначено ч.2 такої статті, положення відповідної глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором найму (оренди), в силу якого у позивачки виникли зобов`язання сплачувати плату за користування майном у встановлених договором розмірі та строк.

Так, відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка посилалась на те, що відповідне зобов`язання за договором - сплачувати оренду плату припинилось внаслідок припинення дії договору за взаємною згодою сторін 31.10.2020.

Разом з тим, в порушення вимог ч.1 ст.74 ГПК України, в силу якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачкою факт припинення дії договору не доведено.

Поряд з цим, відповідачем не подано заяв по суті, у яких ним такий факт визнається, що б звільнило позивачку від необхідності доведення відповідної обставини.

Так, в силу ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При цьому, подання заяв по суті є правом сторони, а не її обов`язком.

Так, відповідний факт мав бути підтверджений позивачкою належними та допустимими доказами.

Як визначено ч. 1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Водночас, як визначено ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

При цьому, згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

При укладенні сторонами договору ними дотримано письмової форми договору, встановленої ст.793 ЦК України, отже, розірвання договору за згодою сторін мало бути вчинено у відповідній формі - письмовій.

Між тим, позивачкою не надано двостороннього правочину (договору) щодо розірвання договору, строк якого сторонами визначено за взаємною згодою до 14.09.2022 (п.4.1 договору), у підтвердження посилання у позові про припинення дії договору 31.10.2021 за взаємною згодою.

У судовому засіданні представник позивачки зазначив, що такий договір вчинено сторонами в усній формі, але доказів позивачкою також не надано.

Так, позивачкою не надано доказів повернення об`єкта оренди у підтвердження факту припинення дії договору - акту здачі-прийняття. Поряд з цим, як визначено п.п.9.1, 9.2, 9.3 договору, повернення приміщення у зв`язку з припиненням договору здійснюється за актом здачі-прийняття. Не надано доказів і направлення/вручення відповідного акту, підписаного позивачем, відповідачу та ухилення відповідача від підписання такого акта протягом трьох днів з дня отримання для того щоб вважати відповідний акт підписаним наймачем, як узгоджено сторонами у п.9.4 договору.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідний договір припинено саме 31.10.2020.

Таким чином, вважаючи на те строк дії договору до 14.09.2022 та не доведення факту його припинення 31.10.2020, наявність обов`язку у позивача сплачувати щомісячно орендну плату та здійснювати компенсацію витрат згідно з п.6.1 договору протягом строку користування орендованим майно, розмір фактично здійснених позивачем платежів в рахунок орендної плати, відсутні підстави вважати, що на момент звернення до суду з позовом є переплата за договором оренди і у відповідача наявний обов`язок повернути сплачені в рахунок орендної плати кошти.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в задоволені позовних вимог, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Москаленко Марини Володимирівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до фізичної особи - підприємця Мироненка Анатолія Юрійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) про стягнення 30 484грн в рахунок повернення сплачених грошових коштів.

2. Судові витрати по оплаті позову судовим збором та професійної правничої допомоги покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 25.08.2021.

Суддя А.Р. Ейвазова