ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

01 вересня 2021 року м.Харків Справа № 913/1112/14
Провадження №5/913/1112/14
Суддя Вінніков С.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 27.08.2021 на бездіяльність Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у справі
за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ
до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Прогрес 2000», м.Алчевськ Луганської області
про стягнення 24 308 559 грн 01 коп.
Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Прогрес 2000» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.06.2008 №13/035/2008-К у сумі 24 308 559 грн 01 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом у сумі 10 420 947 грн 67 коп., заборгованість за відсотками в сумі 12 639 739 грн 20 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 575 757 грн 32 коп., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 672 114 грн 81 коп.
Рішенням суду від 01.07.2014 позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 10 420 947 грн 67 коп., заборгованість за відсотками в сумі 12 639 739 грн 20 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 575 757 грн 32 коп., пеню за несвоєчасне погашення відсотків 672 114 грн 81 коп., судовий збір у сумі 73 080 грн 00 коп.

Указане рішення набрало законної сили 13.07.2014 та на його виконання видано відповідний наказ.

27.08.2021 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою від 27.08.2021 на бездіяльність, у якій просить: визнати дії керівника Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) протиправними; зобов`язати Алчевський міський відділ виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти та припинити розшукові дії з транспортного засобу автомобіля марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; зобов`язати Алчевський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надіслати оригінали або засвідчені належним чином копії постанов про зняття арештів за заявою від 12.08.2021 засобами поштового зв`язку, яка була отримана 17.08.2021 та особисто вручена Алчевському міському відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

В обґрунтування вказаної скарги скаржник зазначив, що 30.07.2014 Господарським судом Луганської області накладено арешти на транспортний засіб, а саме автомобіль марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Прогрес 2000», Алчевського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області, Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Луганській області, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на транспортний засіб, зняття арешту та припинення розшуку.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 14.06.2019 у справі №415/1938/19 позов задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіль марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; зобов`язано Алчевський МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області зняти арешт та припинити розшук транспортного засобу марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; зобов`язано ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області зняти арешт та припинити розшук транспортного засобу марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; зобов`язано ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України зняти арешт з транспортного засобу марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ; стягнуто з відповідачів на користь позивача в рівних частках судовий збір у сумі 2 200 грн 00 коп.

11.01.2021 представник ОСОБА_1 звернувся до Алчевського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з адвокатським запитом про зняття арешту на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14.06.2019 у справі №415/1938/19.

Відповіддю від 09.02.2021 Алчевський МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомив, що обтяження з транспортного засобу були зняті.

Звернувшись у квітні 2021 року до Харківського Регіонального Центру, ОСОБА_1 не зміг реалізувати свого права з переоформлення транспортного засобу, оскільки згідно відомостей повідомлених працівниками сервісного центру, за їх обліками обтяження щодо транспортного засобу не зняті.

У подальшому, 06.05.2021, 12.08.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко О.О. звертався до Алчевського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з адвокатськими запитами щодо надання оригіналів документів або засвідчених належним чином копій постанов про зняття арешту з транспортного засобу марки AUDI, модель А8, 2006 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 2 976 см куб., державний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 14.06.2019 у справі №415/1938/19, у виконавчих провадженнях №60896860, №57801917, №58413268, №59875959.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.08.2021 скарга передана на розгляд судді Віннікову С.В.

Розглядаючи подану скаргу, господарський суд виходить із наступного.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття обов`язковості судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

За змістом ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі відповідних виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 3 ст.327 ГПК України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як вже зазначалось, 14.07.2014 господарським судом видано наказ №913/1112/14.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст.340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Водночас за змістом положень ст.ст.2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із ч.1 ст.74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки Господарським процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд зауважує, що сторонами у справі №913/1112/14 є: позивачем - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», а відповідачем - Приватне виробничо-комерційне підприємства «Прогрес 2000».

Як уже зазначалось, рішенням суду від 01.07.2014 позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 10 420 947 грн 67 коп., заборгованість за відсотками в сумі 12 639 739 грн 20 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 575 757 грн 32 коп., пеню за несвоєчасне погашення відсотків 672 114 грн 81 коп., судовий збір у сумі 73 080 грн 00 коп.

Стягувачем за наказом від 14.07.2014 №913/1112/14 є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», а боржником - Приватне виробничо-комерційне підприємства «Прогрес 2000».

Відтак, ОСОБА_1 , не є ані стороною у справі №913/1112/14, ані стороною у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду від 01.07.2014.

Доказів протилежного скаржником суду не надано.

З огляду на вказані приписи Закону України «Про виконавче провадження», скаржник ОСОБА_1 , який звернувся з відповідною скаргою у справі №913/1112/14, не є стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду від 01.07.2014 у цій справі.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Луганської області від 01.07.2014 у справі №913/1112/14 і не наділений правом щодо оскарження вказаних дій державного виконавця в передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку, суд вважає неможливим розгляд указаної скарги ОСОБА_1 у межах цієї справи за правилами господарського судочинства, оскільки згідно з приписами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд цієї скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №815/2255/16, від 27.03.2019 у справі №823/359/18, від 05.06.2019 у справі №917/2267/14, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частинами 3-4 ст.175 ГПК України передбачено, що про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановляння в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 від 27.08.2021 на бездіяльність.

Керуючись ст.ст.175, 232 - 235, 339-342 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 від 27.08.2021 на бездіяльність відмовити.

2. Скаргу ОСОБА_1 від 27.08.2021 на бездіяльність з доданими до неї документами на 22-ох аркушах повернути заявнику.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 01.09.2021 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя С.В. Вінніков