ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" серпня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/217/21

Господарський суд Вінницької області:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Сичук І.В.

за відсутності представників сторін

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА", вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код - 34863309

до: Приватного підприємства "ПАВЛІВКА", вул. Миру, буд. 207, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436, код - 36657911

про стягнення 466 986,81 грн

за участю представників:

позивача: Стельмаха Юрія Миколайовича

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

09.03.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 01.03.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" до Приватного підприємства "ПАВЛІВКА" про стягнення 466 986,81 грн заборгованості з яких 283 000,00 грн основного боргу, 85 039,56 грн 48% річних, 39 108,27 грн пені, 16 052,17 грн інфляційних збитків та 42 450,00 грн штрафу за договором поставки № від 07.03.2019 року.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання Приватним підприємством "ПАВЛІВКА" взятих на себе зобов`язань, в частині оплати поставленого товару за договором поставки № від 07.03.2019 року.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року відкрито провадження у справі № 902/217/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

14.04.2021 року до суду представника відповідача надійшло клопотання (вх.канц. № 01-34/3482/21 від 14.04.2021 року) про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року задоволено клопотання представника Приватного підприємства "ПАВЛІВКА" (вх.канц. № 01-34/3482/21 від 14.04.2021 року) у справі № 902/217/21 про продовження процесуального строку, встановленого судом та продовжено представнику Приватного підприємства "ПАВЛІВКА" процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 06.05.2021 року.

05.05.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 05.05.2021 року), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Також, до відзиву представником відповідача додано заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (б/н від 05.05.2021 року), в яких останній просить суд проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.06.2021 року.

12.05.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 02.06.2021 року в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

25.05.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 18.05.2021 року), в якій останній просить суд поновити строк подання відповіді та долучити її до матеріалів справи.

01.06.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 01.06.2021 року) (вх.канц. № 01-34/5019/21) в якій останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд проводити судове засідання за його відсутності.

За результатами проведеного 02.06.2021 року судового засідання суд постановив ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/217/21 на 13.07.2021 року, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

18.06.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 18.06.2021 року) (вх.канц. № 01-34/5670/21) в якій останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд проводити судове засідання за його відсутності.

13.07.2021 року від представника відповідача на виконання вимог ухвали надійшов лист (б/н від 13.07.2021 року).

В судовому засіданні 13.07.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/217/21 для судового розгляду по суті на 25.08.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

28.07.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 28.07.2021 року), в якому останній просить суд проводити судове засіданні призначене на 25.08.2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою "EasyCon".

25.08.2021 року в судовому засіданні прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, судом враховано наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"), це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

В судовому засіданні 25.08.2021 року в межах дня оголошено перерву.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" та Приватним підприємством "ПАВЛІВКА" договору поставки № від 07.03.2019 року.

В зв`язку з неналежним виконанням Приватним підприємством "ПАВЛІВКА" грошових зобов`язань за договором поставки № від 07.03.2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" звернулось з позовом до суду про стягнення 283 000,00 грн основного боргу, 85 039,56 грн 48% річних, 39 108,27 грн пені, 16 052,17 грн інфляційних збитків та 42 450,00 грн штрафу.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову зазначаючи про відсутність заборгованості перед позивачем, оскільки станом на 28.11.2019 року за підприємством рахувався борг перед ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" в сумі 1 457 593,18 грн. В ході проведення переговорів між підприємствами була досягнута домовленість, що у зв`язку з певними фінансовими труднощами ПП "ПАВЛІВКА" буде надана знижка у розмірі 300 000,00 грн, в зв`язку з чим борг становив 1 157 593,18 грн (1 457 593,18 грн - 300 000,00 грн).

02.12.2019 року відповідачем перераховано перерахувало позивачу 1 174593,18 грн, за таких обставин, станом на сьогоднішній день борг у ПП "ПАВЛІВКА" відсутній.

Також, у відзиві відповідач просить зменшити суд розмір процентів річних до 5 000,00 грн (а.с. 87, т. 1).

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не погоджується з викладеною позицією відповідача у відзиві на позовну заяву, зазначаючи про те, що ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" не надавало відповідачу знижки у розмірі 300 000,00 грн, оскільки умовами договору не передбачено знижки та єдиною підставою для надання знижки (коригування/зміни ціни чи вартості є обопільно підписаний сторонами первинний бухгалтерський документ, який відсутній.

Щодо зменшення розміру відсотків річних, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу щодо наявності у нього скрутного матеріального становища (а.с. 102-105, т. 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 07.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" (Продавець) та Приватним підприємством "ПАВЛІВКА" (Покупець) укладено договір поставки № (а.с. 24-34, т.1).

Відповідно п. 1.1.1 Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (товари) насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Згідно 1.1.2. Сторони домовились, що Покупець зобов`язаний дотриматись пропорції 50/50 із закупівлі мінеральних добрив та решти будь-яких сільськогосподарських товарів, визначених в п. 1.1.1. Договору (насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; добрива для позакореневого підживлення).

Сторони домовилися, що зобов`язання Покупця з оплати згідно даного Договору та усіх специфікацій/додатків тощо до нього мають бути забезпечені у спосіб, прийнятний для Продавця: A) аграрною розпискою, та/або B) заставою нерухомості, рухомого майна, цінних паперів майновою порукою; та/або C) персональною порукою керівників, власників Покупця, третіх осіб, банківською гарантією; та/або D) іншим чином у спосіб, не заборонений законом га прийнятний для Продавця. (п. 1.1.4. Договору).

Загальний об`єм поставки-означатиме або плановий об`єм поставки, зазначений у специфікаціях до даного договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об`єму поставки +/- 5 %. Загальна вартість поставки означатиме загальний об`єм поставки, помножений на ціну (п. 1.2 Договору).

Умови даного договору встановлюють загальні правила поставки вищезазначених сільськогосподарських товарів та поширюються на усі додаткові угоди, додатки, специфікації, що встановлюють додаткові умови продажу товарів, укладені у 2019 році, незалежно від того, чи містять вони посилання на даний договір, чи ні. При цьому, умови договору застосовуються в об`ємі, що не суперечить вказаним додатковим угодам, додаткам чи специфікаціям. Дана норма, однак, не виключає можливості, що до інших додатків на продаж товарів не застосовуватимуться умови даного договору, якщо про це прямо зазначено у такому додатку (п. 1.3 Договору).

Якість товару, що поставляється погоджена сторонами у Розділі 2 Договору.

Згідно п. 3.1 Договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад Продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Продавець може використовувати наступні склади:

- ТОВ "Суффле Агро Україна", 30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Я. Мудрого, 7.

- ПрАТ "Жашківський елеватор", 19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Вокзальна, 1.

- ПрАТ "Городоцький Елеватор Суффле", 32002, Хмельницька область, м. Городок, вул. Зелена, 1.

- ТОВ "Каролінський елеватор", 22850, Вінницька область, Немирівський район, с. Кароліна, вул. Привокзальна, 7.

- інші склади за погодженням сторін.

Право власності на товар переходить до Покупця в момент відвантаження, що відповідає даті оформлення товарно-транспортної накладної. ( п. 3.1.1. Договору)

Рахунок-фактура є дійсним для оплати протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його виставлення Продавцем. У випадку, якщо Продавець не отримав від Покупця передплату протягом 3-х (трьох) робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури, Покупець зобов`язаний звернутися до Продавця за новим рахунком-фактурою. (п.3.5.1.Договору)

За замістом п. 4.1 Договору номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до договору. При оплаті товару Покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі Продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості Покупця.

Ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31 жовтня 2019 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2019 рік.

У разі поставки товару Продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від Покупця, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної (п. 4.4 Договору).

В разі несвоєчасної оплати вартості товарів Покупцем відповідно до договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/Замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі ст. 5 Договору (п. 8.1 Договору).

Згідно п. 8.2 Договору Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 повний місяць прострочення. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/Замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі ст. 5 Договору.

При порушенні Покупцем умов оплати за товар зі строком оплати згідно Специфікації "протягом 10 (десяти) / 30 (тридцяти) днів з моменту виставлення рахунку», Продавець матиме право вимагати від Покупця перегляду ціни на товар та здійснити перерахунок ціни відповідно до прайс-листа Продавця на умовах "товарного кредиту" та пролонгувати дату оплати до 31.10.2019 року із застосуванням п. 1.1.4. Договору. У разі відсутності згоди Покупця на перегляд ціни та/чи строків розрахунків, Продавець має право відмовитися від поставки/подальшої поставки та вимагати від Покупця сплати штрафу в розмірі 20 (двадцяти) відсотків від вартості фактично поставленого, але не оплаченого згідно Специфікації товару, незалежно від того, чи надійшли кошти від Покупця на момент застосування штрафу, чи ні. (п.8.6. Договору).

За твердженнями позивача на виконання умов укладеного договору поставки № від 07.03.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" здійснило поставку товарів Приватному підприємству "ПАВЛІВКА" на загальну суму 2 281 264, 66 грн.

Поставка товару підтверджується видатковими накладними :

- видатковою накладною № від 21.03.2019 року на суму 248 294,14 грн;

- видатковою накладною № від 16.04.2019 року на суму 677 297, 74 грн;

- видатковою накладною № від 23.03.2019 року на суму 1 355 672,78 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату товару грошовими коштами на суму 1 174 593,18 грн.

01.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" та Приватним підприємством "ПАВЛІВКА" укладено Договір купівлі-продажу № , відповідно до якого відповідачем здійснено зустрічну поставку товару позивачеві на загальну суму 823 671,48 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- видатковою накладною № від 05.11.2019 року на суму 49 142,64 грн, розрахунком коригування від 12.11.2019 року на суму 5 311,50 грн;

- видатковою накладною № від 04.11.2019 року на суму 224 141,42 грн, розрахунком коригування до накладної від 12.11.2019 року на суму 24 225,14 грн;

- видатковою накладною № від 31.10.2019 року на суму 228 451,87 грн, розрахунком коригування до накладної від 12.11.2019 року на суму 24 693,04 грн;

- видатковою накладною № від 24.10.2019 року на суму 98 108,60 грн, розрахунком коригування до накладної від 12.11.2019 року на суму 10 604,06 грн;

- видатковою накладною № від 23.10.2019 року на суму 143 480,32 грн, розрахунком коригування до накладної від 12.11.2019 року на суму 15 512,89 грн.

Внаслідок того, що між сторонами виникли зустрічні однорідні зобов`язання з оплати товару та сторони здійснили їх зарахування.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" з оплати товару за Договором № від 01.07.2019 року в сумі 823 671,48 грн є припиненим та погашається шляхом часткового погашення боргу ПП "ПАВЛІВКА" перед ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" за договором поставки № від 07.03.2019 року на суму 823 671,48 грн.

01.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" та Приватним підприємством «Павлівка» було укладено Додаток № 1 до Договору поставки № від 07.03.2019 року (а.с. 35-36, т. 1).

Відповідно до п. 1 Додатку сторони погодили продовжити строк оплати товару до 30 листопада 2019 року (включно).

Сума зобов`язання за Договором підлягає сплаті із врахуванням процентів на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України як санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 4 (чотири) % на місяць (48 % річних - для обчислення за неповний місяць) від простроченої суми, що обраховуватимуться, починаючи з наступного дня від розрахункової дати, то зазначена у специфікаціях до договору та завершуючи датою фактичного погашення заборгованості ( п. 2 Додатку).

При простроченні зобов`язань понад строк, зазначений в п.1, застосуванню також підлягають усі штрафні санкції згідно Договору (п. 3 Додатку).

Відповідно до п. 6.2 Додатку 1 до Договору поставки № від 07.03.2019 року Покупець надає згоду на те, що оплата за товари можлива шляхом зарахування зустрічної поставки незалежно від того, настали строки оплати чи ні.

За твердженнями позивача, останнім здійснено поставки товару відповідачу на загальну суму 2 281 264, 66 грн.

Однак, відповідачем не проведено повної оплати за товар, поставлений у 2019 році.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 283 000,00 грн (2 281 264,66 грн поставка товару - 1 174 593,18 грн оплата товару грошовими коштами - 823 671,48 грн зарахування зустрічних однорідних вимог).

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Матеріали справи підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару, у встановлений строк за договором поставки № від 07.03.2019 року.

Суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за поставлений товар згідно Договору поставки № від 07.03.2019 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її у повному обсязі.

Водночас, суд критично оцінює доводи відповідача відносно надходження пропозиції відносно знижки від вартості товару на суму 283 000,00 грн, оскільки направлений 28.11.2019 року лист від імені працівника ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" Анни Дмитрієвої з електронної поштової скриньки: не скріплено електронним цифровим підписом.

Тому, врахування даного документа в якості електронного доказу суперечить вимогам ст. 96 ГПК України.

Також, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 85 039,56 грн 48% річних, 39 108,27 грн пені, 42 450,00 грн штрафу та 16 052,17 грн інфляційних втрат за договором поставки № від 07.03.2019 року.

Щодо стягнення з позивача 16 052,17 грн інфляційних втрат суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 2 Додатку № 1 до договору поставки № від 07.03.2019 року Сторони встановили, що сума зобов`язання за Договором підлягає сплаті із врахуванням процентів на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України як санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 4 (чотири) % на місяць (48 % річних - для обчислення за неповний місяць) від простроченої суми, що обраховуватимуться, починаючи з наступного дня від розрахункової дати, то зазначена у специфікаціях до договору та завершуючи датою фактичного погашення заборгованості.

За порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти за користування грошовими коштами на умовах товарного кредиту та відсотки річні мають різну правову природу, оскільки їх сплата передбачена різними пунктами Договору, ґрунтується на різних нормах законодавства, проценти є компенсацією за користування чужими коштами, а відсотки в розумінні ст. 625 ЦК України - відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 48 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунку судом не виявлено помилок.

Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми інфляційних помилок не виявлено, в зв`язку з чим інфляційні втратив сумі 16 052,17 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обґрунтованим також є розрахунок 48% річних у розмірі 85 039,56 грн.

Також, судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 39 108,27 грн пені та 42 450,00 грн штрафу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 8 договору сторонами погоджено відповідальність сторін.

В разі несвоєчасної оплати вартості товарів Покупцем відповідно до договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/Замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі ст. 5 Договору (п. 8.1 Договору).

Згідно п. 8.2 Договору Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 повний місяць прострочення. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/Замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі ст. 5 Договору.

При порушенні Покупцем умов оплати за товар зі строком оплати згідно Специфікації "протягом 10 (десяти) / 30 (тридцяти) днів з моменту виставлення рахунку», Продавець матиме право вимагати від Покупця перегляду ціни на товар та здійснити перерахунок ціни відповідно до прайс-листа Продавця на умовах "товарного кредиту" та пролонгувати дату оплати до 31.10.2019 року із застосуванням п. 1.1.4. Договору. У разі відсутності згоди Покупця на перегляд ціни та/чи строків розрахунків, Продавець має право відмовитися від поставки/подальшої поставки та вимагати від Покупця сплати штрафу в розмірі 20 (двадцяти) відсотків від вартості фактично поставленого, але не оплаченого згідно Специфікації товару, незалежно від того, чи надійшли кошти від Покупця на момент застосування штрафу, чи ні. (п.8.6. Договору).

Тобто, сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування пені та трафу за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 39 108,27 грн пені та 42 450,00 грн штрафу. Здійснивши перевірку розрахунку сум пені та штрафу судом отримано його арифметично вірним. В зв`язку з чим 39 108,27 грн пені та 42 450,00 грн штрафу підлягають повному задоволенню.

При вирішенні питання щодо остаточної суми стягнення 48% відсотків річних, з урахуванням позиції відповідача відносно наявності підстав для їх зменшення, суд враховує наступне.

Зменшення розміру заявленої до стягнення 48% річних є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення 48% річних.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Дослідивши матеріали даної справи, суд також враховує:

- термін прострочення виконання основного зобов`язання, який перевищує півтора роки;

- захищеність майнових інтересів позивача внаслідок нарахування інфляційних втрат, пені, штрафу;

- ступінь виконання основного зобов`язання на рівні 87,6%.

Одночасне стягнення інфляційних втрат, пені, штрафу та 48 % річних у повному обсязі створить нерівність у правовідносинах сторін, призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача.

Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення відсотків річних з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення 48% відсотків річних з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Суд доходить висновку, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, про наявність достатніх правових підстав для зменшення 48% відсотків річних на 70%, стягнення на користь позивача 48% відсотків річних в сумі 25 511,87 грн.

Отже, за переконанням суду у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.

Тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 59 527,69 грн 48 % річних.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку зі зменшенням розміру 48 % річних.

Вирішення судом питання щодо зменшення розміру 48% відсотків річних не впливає на розподіл судових витрат в частині відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Тому, на відповідача слід покласти витрати зі сплати судового збору в сумі 7 004,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ПАВЛІВКА" (вул. Миру, буд. 207, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436, код - 36657911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код - 34863309) 283 000,00 грн - основного боргу за договором поставки № від 07.03.2019 року, 25 511,87 грн - 48% річних, 39 108,27 грн - пені, 16 052,17 грн -інфляційних втрат, 42 450,00 грн - штрафу, 7 004,80 грн - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код - 34863309) до Приватного підприємства "ПАВЛІВКА" (вул. Миру, буд. 207, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436, код - 36657911) в частині стягнення 59 527,69 грн - 48 % річних.

4. Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

5. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступними адресами: , @mail.gov.ua, .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 06 вересня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068)

3 - відповідачу (вул. Миру, буд. 207, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436)