ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1079/21

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Сорока П.М.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Десна-С-Лтд

до товариства з обмеженою відповідальністю Ен Жі Ті Інжиніринг

про стягнення штрафу в сумі 300 000,00 грн.,

за участю представників:

позивача: Колтигіна А.П. (довіреність від 16.02.2021 року);

Пампухи Л.О. (довіреність від 01.06.2021 року);

відповідача: Науменка Ю.М. (розпорядження №2 від 13.11.2013 року);

Богінкевича А.М. - адвоката (ордер, серії КВ №472300, від 21.05.2021 року),

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Десна-С-Лтд (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю Ен Жі Ті Інжиніринг (далі відповідач) про стягнення штрафу в сумі 300 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору підряду №6-20-6 від 22.07.2020 року, згідно з якими відповідач зобов`язувався виконати підрядні роботи, а позивач зобов`язувався роботи прийняти та оплатити.

Оскільки відповідач виконав роботи із порушенням строків, передбачених умовами договору, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 300 000,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Десна-С-Лтд залишено без руху, на підставі п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

29 квітня 2021 року на адресу Господарського суду Київської області позивач направив заяву про усунення недоліків позовної заяви №6/42 та долучення витребуваних ухвалою суду документів.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02 червня 2021 року.

01 червня 2021 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 30.05.2021 року, а також уточнення до відзиву.

Крім цього, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було залишено судом без розгляду, а також клопотання про зупинення провадження у справі, яке задоволенню судом не підлягало.

У підготовчому засіданні 02.06.2021 року оголошено перерву до 30 червня 2021 року.

30 червня 2021 року через канцелярію суду представник позивача подав заперечення на відзив №6/76 від 29.06.2021 року.

30 червня 2021 року в засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача в засіданні проти задоволення позову заперечували.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 04 серпня 2021 року.

30 червня 2021 року, після засідання, на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів від 25.06.2021 року.

26 липня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про долучення доказів.

04 серпня 2021 року в засіданні клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи залишено судом без розгляду.

Представники позивача в засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, представники позивача просили суд залишити без розгляду подані ними заперечення на клопотання про долучення доказів.

Представники відповідача в засіданні проти задоволення позову заперечували.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 18 серпня 2021 року.

10 серпня 2021 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів від 07.08.2021 року, а також клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів.

16 серпня 2021 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів.

18 серпня 2021 року в судовому засіданні представники відповідача клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для долучення доказів підтримали та просили долучити до матеріалів справи подані документи.

Представники позивача проти задоволення клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для долучення доказів заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд, розглянувши у засіданні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для долучення доказів, визнав його таким, що підлягало задоволенню, а причини пропуску процесуального строку для долучення доказів поважними.

У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

22 липня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Десна-С-Лтд" (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю Ен Жі Ті Інжиніринг (далі відповідач) був укладений договір підряду №6-20-6 (далі договір), згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався виконати підрядні роботи, а позивач зобов`язувався роботи прийняти та оплатити.

Згідно з п. 2.1 договору, предметом цього договору є роботи, пов`язані з виконанням будівельно монтажних робіт згідно робочого проекту на влаштування бетонної стяжки по ухилам покрівлі будівлі по об`єкту будівництва "Реконструкція ринку з малих архітектурних форм під торговельний центр по проекту Генерала Ватутіна, 10-А, у Дніпровському районі м. Києва" (шифр проекту: 48-13-72, виконаний ТОВ "Найс Проект" м. Харків) за адресою: м. Київ, просп. Романа Шухевича 10-А.

Відповідно до п. 2.2 договору, позивач доручає, а відповідач бере на себе зобов`язання, на власний ризик, в обумовлені договором строки, виконати роботи (надалі роботи), перелік та обсяги яких визначено календарним графіком виконання робіт, що є додатком №1 до даного договору, який надається відповідачем до підписання договору та затверджується сторонами.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що перелік та обсяги робіт можуть бути переглянуті сторонами, про що укладається додаткова угода, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору, відповідач зобов`язаний здати повністю готові результати робіт за актом виконаних робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, який надається відповідачем до підписання договору та затверджується сторонами, і є додатком №1 до даного договору, але не пізніше 20 серпня 2020 року. Будь які зміни, що стосуються строків виконання робіт, повинні бути погоджені сторонами і оформлені у вигляді додаткових угод до даного договору.

Відповідно до п. 7.1 договору, позивач сприяє відповідачу щодо можливості доступу до будівельного майданчика та створює всі необхідні умови для забезпечення належного виконання відповідачем передбачених цим договором робіт.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що відповідач відповідає за організацію виконання робіт, передбачених договором, з дотриманням проектно технологічної документації (проекту виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами.

Згідно з п. 7.3 договору, відповідач зобов`язаний забезпечити виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт (додаток №1 до цього договору).

Відповідно до п. 9.1 договору, відповідач зобов`язаний у письмовій формі (рекомендованим листом) повідомити позивача про готовність до передачі виконаних робіт.

Пунктом 12.2.1 договору встановлено, що відповідач несе відповідальність за порушення строків виконання робіт згідно календарного графіку, що додається до цього договору, відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за кожен день такого порушення.

Згідно з п. 12.5 договору, всі штрафні санкції, що накладені за цим договором позивачем на відповідача, повинні бути сплачені останнім протягом 5-ти банківських днів з дня пред`явлення позивачем обґрунтованої вимоги. У разі несплати штрафних санкцій у визначені строки, позивач має право вирахувати такі штрафні санкції з чергових платежів за цим договором.

Відповідно до п. 15.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань.

22 липня 2020 року сторонами підписаний додаток №1 до договору підряду №6-20-6 від 22 липня 2020 року "Графік виконання робіт з влаштування бетонної стяжки по ухилам покрівлі будівлі при будівництві об`єкту: "Реконструкція ринку з малих архітектурних форм під торгівельний центр по просп. Генерала Ватутіна, 10-А у Дніпровському районі м. Києва" та визначені строки виконання робіт.

За твердженнями представника позивача, відповідач підрядні роботи виконав із порушенням строків, передбачених умовами договору, що підтверджується загальним журналом робіт №1 з будівництва об`єкта "Реконструкція ринку з малих архітектурних форм під торгівельний центр по проекту Генерала Ватутіна, 10-А, у Дніпровському районі м. Києва", а також іншими матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, 28 жовтня 2020 року позивач направив на адресу відповідача лист №6/116, в якому просив відповідача оплатити 300 000,00 грн. штрафу за порушення строків виконання робіт.

Відповідач відповіді на вищевказаний лист не надав, штраф не оплатив.

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до Господарського суду Київської області, просив стягнути з відповідача 300 000,00 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

07 грудня 2020 року на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував, вважав, що роботи були прийняті позивачем без жодних претензій та вимог щодо сплати штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 липня 2020 року був укладений договір підряду №6-20-6, згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався виконати підрядні роботи, а позивач зобов`язувався виконані роботи прийняти та оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.2 договору, позивач доручає, а відповідач бере на себе зобов`язання, на власний ризик, в обумовлені договором строки, виконати роботи (надалі роботи), перелік та обсяги яких визначено календарним графіком виконання робіт, що є додатком №1 до даного договору, який надається відповідачем до підписання договору та затверджується сторонами.

Згідно з п. 7.3 договору, відповідач зобов`язаний забезпечити виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт (додаток №1 до цього договору).

Судом встановлено, що відповідно до додатку №1 до договору підряду №6-20-6 від 22 липня 2020 року "Графік виконання робіт з влаштування бетонної стяжки по ухилам покрівлі будівлі при будівництві об`єкту: "Реконструкція ринку з малих архітектурних форм під торгівельний центр по просп. Генерала Ватутіна, 10-А у Дніпровському районі м. Києва" (далі додаток №1 до договору), відповідач зобов`язується розпочати виконання робіт та передати їх позивачу в наступному порядку:

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по ухилам з пінобетону D600 на відм. + 32,550; кількість: 169,58м2/17,52м3; дата початку робіт: 23.07.2020 р.; дата закінчення робіт: 29.07.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по контр ухилам з цементно пісчаного розчину М100 на відм. +32,550; кількість: 16,41м2/0,27м3; дата початку робіт: 30.07.2020 р.; дата закінчення робіт: 31.07.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування гантелі на відм. + 32,550; кількість: 65,0м; дата початку робіт: 31.07.2020 р.; дата закінчення робіт: 31.07.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по ухилам з пінобетону D600 на відм. +28,880; кількість: 776,03м2/136,60м3; дата початку робіт: 30.07.2020 р.; дата закінчення робіт: 04.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по контр ухилам з цементно пісчаного розчину М100 на відм. + 28,880; кількість: 27,9м2/0,67м3; дата початку робіт: 04.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 07.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування гантелі на відм. + 28,880; кількість: 200,0м; дата початку робіт: 06.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 08.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по ухилам з пінобетону D600 на відм. + 12,350; кількість: 1064,75м2/214,22м3; дата початку робіт: 07.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 10.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по контр ухилам з цементно пісчаного розчину М100 на відм. +12,350; кількість: 140,85м2/2,83м3; дата початку робіт: 08.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 12.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування гантелі на відм. + 12,350; кількість: 340,6м; дата початку робіт: 08.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 12.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по ухилам з пінобетону D600 на відм. + 15,350; кількість: 34,8м2/5,22м3; дата початку робіт: 12.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 12.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування бетонної стяжки по контр ухилам з цементно пісчаного розчину М100 на відм. + 15,350; кількість: 0,5м2/0,01м3; дата початку робіт: 14.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 14.08.2020 р.;

- найменування послуг: влаштування гантелі на відм. + 15,350; кількість: 23м; дата початку робіт: 14.08.2020 р.; дата закінчення робіт: 14.08.2020 р.

Так, позивач повинен був розпочати роботи 23 липня 2020 року та закінчити їх 14 серпня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач передав роботи, а позивач прийняв їх 30 листопада 2020 року, про що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2020 року, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2020 року.

У судових засіданнях, а також у клопотанні про долучення доказів, представники відповідача послались на те, що розпочати та закінчити підрядні роботи вчасно відповідачу перешкоджало знаходження на будівельному майданчику будівельних матеріалів позивача.

Разом з цим, відповідно до п. 7.4 договору, відповідач зобов`язаний письмово надати позивачу наступну інформацію, зокрема, загрозу виконанню договору з вини відповідача чи позивача.

Документів, що підтверджували б звернення відповідача до позивача про знаходження на будівельному майданчику матеріалів, які перешкоджали вчасному виконанню робіт відповідачем, суду надано не було.

Крім цього, згідно з п. 13.1 договору, зміна договору здійснюється шляхом зміни або доповнення його умов за ініціативою будь-якої сторони на підставі додаткової угоди.

Судом встановлено, що додаткових угод щодо зміни строків виконання робіт сторонами укладено не було.

Так, підстави вважати, що строк виконання робіт змінювався, відсутні.

Звертаючись із позовною заявою до суду, позивач послався на те, що відповідачем прострочено виконання робіт з 14.08.2020 року до 15.09.2020 року, тому стягненню підлягає штраф у сумі 300 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Так, штраф застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17 жовтня 2019 року набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши до господарського процесу стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 року наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року в справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року в справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року в справі №902/761/18, від 04.12.2019 року в справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року в справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року в справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Судом встановлено, що, починаючи з 05 серпня 2020 року, відповідачем порушувались строки виконання робіт, встановлені графіком виконання робіт, що підтверджується загальним журналом робіт з будівництва об`єкта: "Реконструкція ринку з малих архітектурних форм під торгівельний центр по просп. Генерала Ватутіна, 10-А у Дніпровському районі м. Києва", копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до п. 12.2.1 договору, відповідач несе відповідальність за порушення строків виконання робіт згідно календарного графіку, що додається до цього договору, відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за кожен день такого порушення.

Так, сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт, встановлених календарним графіком, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 10 000,00 грн. за кожен день такого порушення.

Згідно з п. 9.1 договору, відповідач зобов`язаний у письмовій формі (рекомендованим листом) повідомити позивача про готовність до передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.4 договору, передача виконаних робіт відповідачем і прийняття їх позивачем оформляється актом виконаних робіт по формі КБ 2в та КБ 3 (надалі - акт), які підписуються уповноваженим представником відповідача та, не пізніше наступного дня після закінчення виконання робіт за цим договором, надаються на розгляд позивачу, разом з оформленою виконавчою документацією згідно переліку, зазначеному в додатку №3.

Пунктом 9.11 договору встановлено, що затвердження позивачем підписаного відповідачем акту виконаних робіт є підставою для проведення розрахунків з відповідачем у відповідності з розділом 3 цього договору.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 15 вересня 2020 року відповідач звернувся до позивача з листом №0915/20-1 про готовність до повної здачі виконаних підрядних робіт згідно з договором №6-20-6 від 22 липня 2020 року.

Так, 15 вересня 2020 року позивач повинен був розпочати прийняття виконаних відповідачем робіт.

Враховуючи те, що відповідач повинен був закінчити роботи 14 серпня 2020 року, а 15 вересня 2020 року позивач повинен був розпочати прийняття виконаних робіт, період прострочення відповідачем виконання робіт складає 31 день (з 15.08.2020 року до 14.09.2020 року включно), тому сума штрафу становить 310 000,00 грн.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивачем штраф визначений у розмірі 300 000,00 грн., то стягненню підлягає ця сума.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 216, ст. 218, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 549, ч. ч. 1, 2 ст. 551, ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст. 627, ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 837, ч. 1 ст. 846, ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ч. ч. 1, 2 ст. 16, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. ч. 1, 4 ст. 119, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ч. 2 ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю Десна-С-Лтд до товариства з обмеженою відповідальністю Ен Жі Ті Інжиніринг про стягнення штрафу в сумі 300 000,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Ен Жі Ті Інжиніринг (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Валентини Чайки, будинок 16, ідентифікаційний код 38679413) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Десна-С-Лтд (02218, місто Київ, проспект Ватутіна, будинок 10-А, ідентифікаційний код 35012753) 300 000,00 грн. (триста тисяч грн. 00 коп.) штрафу; 4 500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 30.08.2021 року.

Суддя С. Грабець