ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 справа № 914/912/21

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укрнафта, м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс, м.Львів,

про стягнення 493'920,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.,

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: Данилик Т.М.,

від відповідача: Мельничук В.А.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу Акорд.

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Укрнафта до Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Фабрікс про стягнення 493'920,00 грн. попередньої оплати за договором купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09 квітня 2021 року справу № 914/912/21 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 13.05.2021, надано відповідачу строк на подання відзиву-протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явку сторін визнано обов`язковою.

Хід розгляду справи у підготовчому засіданні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

26.05.2021 позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№12322/21).

15.06.2021 позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№13993/21).

15.06.2021 відповідач подав клопотання про об`єднання справ в одне провадження (вх.№14035/21) та заяву про застосування строків позовної давності (вх.№14042/21).

16.06.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№14146/21), а 17.06.2021 - доповнення до відзиву (вх.№14230/21), де зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі приблизно 30'000,00 грн. (1'000,00 грн. за одну годину роботи, а кінцева сума буде уточнена станом на дату завершення розгляду справи).

17.06.2021 позивач подав заперечення на клопотання про об`єднання справ в одне провадження (вх.№14232/21).

01.07.2021 позивач подав до суду клопотання про залишення без розгляду відзиву та доповнення до нього (вх.№15008/21).

У підготовчому засіданні 01.07.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання ТзОВ «Смарт Фабрікс» про об`єднання справ в одне провадження, відмовив у задоволенні клопотання ПАТ Укрнафта про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву та доповнення до відзиву на позовну заяву, закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 19.08.2021.

03.08.2021 відповідач подав письмові пояснення.

03.08.2021 відповідач подав клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у справі та зупинення провадження у справі з справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/265/18.

Ухвалою від 19.08.2021 суд відмовив у задоволенні даного клопотання.

Представник позивача у судове засідання 19.08.2021 з`явився, вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Свою позицію обґрунтовує, зокрема, наступним. Між ПуАТ «Укрнафта» та ТзОВ «Смарт Фабрікс» було укладено договір купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017 з додатками №№1- 6 від 12.04.2017. Сторони 12.07.2017 уклали додаткові угоди №№1-3 від 12.07.2017, №4 від 25.09.2017 та №5 від 17.10.2017. Згідно додатку №2 від 12.04.2017 ТзОВ «Смарт Фабрікс» зобов`язувалося поставити гумові чоботи загальною вартістю 987840,00 грн. ПуАТ «Укрнафта» платіжним дорученням від 05.07.2017 №5532-ГІ17 відповідно до п.9 додатку №2 до договору здійснило попередню оплату поставки гумових чобіт в розмірі 493920,00 грн. Поставка вказаних чобіт також врегульована додатковою угодою №5 від 17.10.2017 р. до договору. При цьому, при укладенні додаткової угоди №5 від 17.10.2017 до договору, ТзОВ «Смарт Фабрікс» надало ПАТ «Укрнафта» інформацію, що гарантійний строк зберігання гумових чобіт - 6 років з моменту виготовлення (п.6.4 додатку №2 від 12.04.2017 у редакції додаткової угоди №5 від 17.10.2017 до договору), однак це суперечить даним як виробника поставленої продукції, так і вимогам ГОСТ 5375-79. Фактично по договору відповідачем було передано ПАТ «Укрнафта» 2330 пар гумових чобіт, які на даний час зберігаються на складах ПАТ «Укрнафта», але не прийняті ним, оскільки поставлена продукція не відповідає умовам договору. Оскільки передана продукція із датою виготовлення 2013-2016 роки, Товариство, зважаючи на гарантійний термін зберігання один рік, що не відповідає умовам договору, відмовилось від прийняття вказаної продукції. Пропозицій щодо заміни неякісної продукції від відповідача не надходило. Таким чином, керуючись пунктом 5.15 вищевказаного договору, у зв`язку з тим, що строк придатності товару, який був поставлений ТзОВ «Смарт Фабрікс», не відповідає умовам п.6.4 додатку №2 від 12.04.2017 у редакції додаткової угоди №5 від 17.10.2017, суперечить даним виробника та гарантійному строку зберігання, встановленому ГОСТ, ПАТ «Укрнафта» листом №01/01/09/03/01/03-02/2/392 від 02.07.2019 повністю відмовилося від поставленого товару, та вимагало повернення від ТзОВ «Смарт Фабрікс» коштів (50% попередня оплата) у розмірі 493'920,00 грн., що були перераховані ПАТ «Укрнафта» 05.07.2017. Однак, відповідач не відреагував на вказаний лист, попередню оплату не повернув.

У судовому засіданні 19.08.2021 представник відповідача вимоги позивача заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, наведених у відзиві та письмових поясненнях. Відзначив, зокрема, наступне: позов поданий після спливу строку позовної давності, адже товар в кількості 2239 пар на суму 940'380,00 грн. поставлений був ще влітку 2017 року і досі знаходиться у позивача; договір чітко регламентує порядок приймання товару, оформлення видаткових накладних є прийняттям товару по якості, а невідповідність товару вимогам щодо якості надавала позивачу право відмовитися від такого прийняття у порядку встановленому договором, що в цьому випадку не мало місця при жодній з поставок; всі вимоги, які ставилися умовами договору до товару постачальником виконано; ТзОВ «Смарт Фабрікс» збільшено гарантійний термін до 12 місяців з моменту поставки і жодних звернень від позивача щодо заміни товару в межах гарантійного терміну не поступало; 17.10.2017 сторонами підписано додаткову угоду №5, якою внесено зміни в додаток №2 до договору від 12.04.2017, умовами якого зменшено чобіт з 420 грн. з ПДВ/пара до 332,50 грн. з ПДВ/пара та загальну ціну договору з 987'840,00 грн. до 938'448,00 грн., а також встановлено гарантійний термін чобіт 6 років; укладаючи таку додаткову угоду після отримання товару і усвідомлюючи усі характеристики отриманого товару, позивач тим самим засвідчив відповідність такого щодо якості і погодився його прийняти; матеріали справи не містять посилання на жодний доказ невідповідності поставлених чобіт у момент їх поставок будь-яким вимогам щодо їх якості, а висновок експертів підтверджує відповідність чобіт вимогам ГОСТ 5375-79 навіть через 4 роки після їх поставки; позивач не звертався до ТзОВ «Смарт Фабрікс» з претензіями в порядку ст.678 ЦК України, а направлення позивачем вимоги про повернення передоплати з відмовою від вже виконаних 2 роки тому поставок, не може вважатися документом, який створює певний предмет спору; позивачем не подано жодного двостороннього акту, як цього вимагає договір та закон, який б засвідчував наявність недоліків товару щодо якості, а навіть ті односторонні акти, які подані ним до суду, не містять вказівки щодо невідповідності товару по якості. Представник також зазначив, що докази понесення відповідних судових витрат та клопотання про їх розподіл будуть надані суду у порядку, визначеному ГПК України, після ухвалення рішення у справі.

У судовому засіданні 19.08.2021, відповідно до приписів ч.1 ст.240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12 квітня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №04.3/255-МТР з додатками №№1-6, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму. (п.1.1 договору).

Асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

За умовами п.3.1 договору ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із сукупної вартості товару згідно з додатками.

Відповідно до п.4.1 договору продавець гарантує належну комплектність та якість товару, що реалізується за цим договором, його відповідність сертифікату якості, сертифікату відповідності, технічним та санітарним нормам і стандартам, діючим в Україні, наявність технічної документації, що входить до комплекту, яка надається виробником, а також повну відповідність товару відповідному додатку до цього договору та умовам цього договору. Товар приймається по кількості, якості, комплектності, цілісності тари/упаковки, відповідності маркування та згідно зі специфікацією, що міститься у відповідному додатку до цього договору. Датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання сторонами без зауважень видаткової накладною та/або акту приймання-передачі товару (п.5.2 та п.5.3 договору).

У пункті 5.13 договору сторони погодили, що у випадку виявлення невідповідності, недоліків, відхилень у комплектності, якості, асортименті, упаковці, маркуванні товару, вказаним у цьому договорі та/або у додатках до цього договору, покупець вправі відмовитися від прийняття товару, щодо якого виявлено невідповідність і вимагати від продавця усунення виявлених недоліків. У такому разі покупець або вантажоотримувач протягом 24 годин після виявлення такої невідповідності письмово повідомляє продавця або про виявлені недоліки. Продавець не пізніше 3 (трьох) робочих днів має повідомити про згоду з виявленими недоліками товару та вказати строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) або направити свого представника для участі в прийманні товару та складанні двостороннього акту приймання - передачі по кількості та якості товару, де фіксують виявлені недоліки та/або дефекти поставленого товару, а також строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі по кількості та якості товару, та порядок усунення таких недоліків та/або дефектів, якщо інше не передбачено додатками до договору та/або додатковими угодами. Усі витрати по усуненню недоліків та/або дефектів, у тому числі витрати на вивезення дефектного товару з місця його знаходження та на доставку аналогічного товару належної якості до того ж або іншого визначеного покупцем місця, несе продавець. Товар, від приймання якого відмовився покупець, має бути вивезений продавцем з місця його знаходження протягом 10 (десяти) робочих днів. У випадку передачі товару або його частини неналежної якості та/або комплектності покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в цілому або в частині та вимагати від продавця повернення попередньо сплачених покупцем коштів та відшкодування збитків (п.5.15 договору).

У розділі 11 договору сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами. Сторони можуть за взаємною згодою припинити достроково дію цього договору, підписавши відповідну угоду про припинення. Сторони також домовились, що позовна давність за цим договором стосовно оплати, кількості та якості товару, стягнення неустойки встановлюється тривалістю в три роки (п.12.8 договору).

У додатку №2 до договору від 12.04.2017 сторонами визначено найменування МТР (чоботи гумові ГОСТ 5375-79. Захисні властивості згідно НПАОП: ЗМиК20Щ20СжНсНм) у кількості 2352 пари, загальною вартістю 978'840,00 грн. (з ПДВ) та визначено: виробника (ВАТ «Белшина», Білорусь), технічні характеристики (чоботи гумові формові кислотолугостійкі з підошвою протиковзання та утеплюючою вкладною устілкою з повсті товщиною не менше 5мм ГОСТ 5375-79. Захисні властивості ЗМиК20Щ20СжНсНм. Маркування згідно ГОСТ 7296-81, ГОСТ 12.4.103-83), гарантійні терміни (12 місяців з моменту поставки, а термін виготовлення товару до моменту поставки не більше 12 місяців), вантажоотримувачів, умови поставки та умови оплати (50% передоплата). Термін поставки: 20 робочих днів з моменту передоплати.

05.07.2017 позивач згідно п.9 додатку №2 до договору від 12.04.2017 здійснив попередню оплату поставки гумових чобіт на суму 493'920,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №5532-П17.

Упродовж липня-жовтня 2017 року товар був поставлений.

Позивач стверджує, що вантажоотримувачами під час прийняття товару виявлено, що частина гумових чобіт виготовлено по ГОСТу 12.4.072-79, а не по ГОСТу 5375-79, та з перевищенням гарантійного терміну зберігання, що в односторонньому порядку відображено у відповідних актах приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (акт №160 від 03.08.2017, №286 та №121 від 04.08.2017, №90-к та №207 від 07.08.2017, №40 від 09.08.2017, №205 від 11.09.2017, №115-к від 14.09.2017, №280 від 18.09.2017). Про виявлені недоліки відповідач був повідомлений листами вантажоодержувачів: БМТЗ НГВУ «Полтаванафтогаз» №11/01-423 від 19.08.2017, БМТЗ НГВУ «Надвірнанафтогаз» №16-9/2612 від 07.08.2017 та БМТЗ НГВУ «Долинанафтогаз» №36-БМТЗ-443 від 31.08.2017. Проте суд відзначає, що докази про надіслання ТзОВ «Смарт Фабрікс» даних листів у матеріалах справи відсутні.

07.09.2017 позивачем на адресу відповідача було надіслано лист №04.3.1.3-08/881, у якому покупець зазначив про відмову від отримання товару, дата виготовлення якого перевищує 12 місяців до моменту поставки, та вимагав усунути виявлені недоліки та направити представника для складання двосторонніх актів виявлених недоліків із зазначенням строків їх усунення.

Листом від 08.09.2017 відповідач, у відповідь на лист позивача за №04.3.1.3-08/881 від 07.09.2017, зазначив про направлення представника 12.09.2017 за адресами вантажоотримувачів для складання відповідних актів та просив організувати зі сторони позивача представників комісії для вирішення даних питань (а.с.98). Докази того, що такі акти складалися чи того, що позивач намагався скласти, а відповідач ухилявся, у матеріалах справи відсутня.

Листом №1087 від 22.08.2017 ТзОВ «Український Торгівельний Дім «Белшина», учасником якого на 100% є ВАТ «Белшина» повідомило, що підприємство на адресу ТзОВ «Смарт Фабрікс» відвантажило чоботи гумові ГОСТ 5375-79 (ЗМиК20Щ20СжНсНм) та чоботи гумові ГОСТ 12.4.072-79 (ЗМиК20Щ20СжНсНм), які відрізняються лише комплексом ударозахисних властивостей, а тому повністю відповідає ГОСТ 5375-79, та перевищує його за вимогами та якісними показниками. Виготовлення продукції є жовтень 2016, що засвідчено у паспорті якості продукції №52. Продукція виготовляється серійно, отримання протоколів випробувань на кожну партію не проводиться, а робиться на вид продукції - один раз на п`ять років.

Згодом, додатковою угодою №5 від 17.10.2017 сторони внесли зміни до додатку №2 до договору від 12.04.2017, якою погодили поставку гумових чобіт ГОСТ 5375-79 у кількості 1464 пар на загальну суму 584'136,00 грн. (з ПДВ), та гумових чобіт ГОСТ 12.4.072-79 на суму 354'312,00 грн., разом 938'448,00 грн. Захисні властивості згідно НПАОП: ЗМиК20Щ20СжНсНм. Технічні характеристики незмінні, а саме: чоботи гумові формові кислотолугостійкі з підошвою протиковзання та утеплюючою вкладною устілкою з повсті товщиною не менше 5мм ГОСТ 5375-79. Захисні властивості ЗМиК20Щ20СжНсНм. Маркування згідно ГОСТ 7296-81, ГОСТ 12.4.103-83. Погоджено гарантійний термін зберігання - 6 років з моменту виготовлення. Пункт 6.1 додатку №2 щодо терміну виготовлення товару виключено. Термін поставки: 5 робочих днів з дати укладення додаткової угоди. Зазначено, що угода є невід`ємною частиною договору.

23.04.2018 ВАТ «Белшина», у відповідь на запит позивача від 12.04.2018, повідомила ПАТ «Укрнафта», що у період 2013-2017 років структурний підрозділ «Виробництво гумових виробів м.Кричев» виготовляло та продовжує виготовляти гумове взуття загального та спеціального призначення із захисними властивостями ЗМиК20Щ20СжНсНм. Гарантійний строк зберігання гумових чобіт з вказаними захисними властивостями, згідно ГОСТ 5375-79 складає 1 рік» (копія листа №37/1060 долучено до матеріалів справи).

02.07.2019 позивач скерував відповідачу вимогу про повернення грошових коштів (авансу).

Відповідач відзначає, що згідно вимог п.2.7 ГОСТ 5375-79, середній строк служби (експлуатації) чобіт 12 місяців, що не означає, що чоботи після спливу 12 місяців з моменту їх виробництва є непридатними для використання за призначенням. З огляду на вказане, відповідачем збільшено гарантійний термін зберігання до 6 років з моменту виготовлення, та надано гарантію 12 місяців з моменту поставки. Звернень щодо заміни товару в межах гарантійного терміну від ПАТ «Укрнафта» не поступало. Висновок Київського НДІСЕ №5280/19-34/24901-24930/19-34/24936/19-34 від 20.03.2020 підтверджує відповідність чобіт вимогам ГОСТ 5375-79 через 4 роки з дня поставки, а відповідність захисним властивостям підтверджена ЗМиК20Щ20СжНсНм іноземним виробником.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017 з додатками №№1-6 та додатковими угодами №№1-5 до нього.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (положення ч.1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 266 ГК України встановлено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Частиною 5 ст.269 ГК України передбачено, що постачальник (виробник) гарантує якість товару в цілому.

Норми договору не регулюють в інший спосіб відносини щодо недоліків товару, виявлених протягом гарантійного строку чи строку придатності. Так, норми договору регулюють відносини щодо недоліків товару по кількості та якості, виявлених при прийманні товару, однак, не регулюють відносин щодо недоліків товару, виявлених після приймання, але протягом строку придатності товару. Таким чином, ці відносини регулюються положеннями ст. 680 ЦК України, згідно із якою покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, на який встановлений строк придатності, якщо вони виявлені протягом строку придатності товару.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як встановлено ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами, що встановлено ч. 1 ст. 674 ЦК України.

Факт постачання товару сторонами не заперечується. Товар знаходиться на складі у позивача.

Правові наслідки передання товару неналежної якості встановлені статтею 678 ЦК України. Так, ч. 1 вказаної статті визначає, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк та відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частиною 2 передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

У п.16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 з подальшими змінами і доповненнями, передбачено, зокрема, що отримувач продукції, у випадку виявлення невідповідності якості, призупиняє подальше прийняття продукції і складає акт, у якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при отриманні дефектів. Отримувач також зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції і складанні двостороннього акту представника виробника (відправника).

Судом встановлено, що у п.5.13 договору міститься умова прийняття товару за якістю. Так, договором передбачено, що у випадку виявлення невідповідності, недоліків, відхилень у комплектності, якості, асортименті, упаковці, маркуванні товару, вказаним у цьому договорі та/або у додатках до цього договору, покупець вправі відмовитися від прийняття товару, щодо якого виявлено невідповідність, і вимагати від продавця усунення виявлених недоліків. У такому разі покупець або вантажоотримувач протягом 24 годин після виявлення такої невідповідності письмово повідомляє продавця або про виявлені недоліки. Продавець не пізніше 3 (трьох) робочих днів має повідомити про згоду з виявленими недоліками товару та вказати строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) або направити свого представника для участі в прийманні товару та складанні двостороннього акту приймання - передачі по кількості та якості товару, де фіксують виявлені недоліки та/або дефекти поставленого товару, а також строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі по кількості та якості товару, та порядок усунення таких недоліків та/або дефектів, якщо інше не передбачено додатками до договору та/або додатковими угодами. Усі витрати по усуненню недоліків та/або дефектів, у тому числі витрати на вивезення дефектного товару з місця його знаходження та на доставку аналогічного товару належної якості до того ж або іншого визначеного покупцем місця, несе продавець. Товар, від приймання якого відмовився покупець, має бути вивезений продавцем з місця його знаходження протягом 10 (десяти) робочих днів. У випадку передачі товару або його частини неналежної якості та/або комплектності покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в цілому або в частині та вимагати від продавця повернення попередньо сплачених покупцем коштів та відшкодування збитків (п.5.15 договору).

Згідно ст.680 ЦК покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

В якості доказів, що підтверджують постачання товару неналежної якості, до позовної заяви долучено акти приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання), складеними вантажоодержувачами в односторонньому порядку з виявленими невідповідностями частини товару умовам договору по ГОСТу, а також листи виробника ВАТ «Белшина» від 23.04.2018 щодо гарантійного строку зберігання гумових чобіт. Суд критично оцінює подані акти як доказ невідповідності поставленого товару за якістю, оскільки такі складені іншими особами, аніж покупцем і продавцем. Крім того, на окремих актах (а.с.63, 66, 68, 71, 73, 76, 79, 82, 84) зазначено, що «при візуальному огляді дефектів не виявлено» та «претензії до якості чобіт гумових відсутні». Також на деяких актах (а.с.64, 74, 80) містяться дописи про невідповідність терміну виготовлення та ГОСТу, передбачених умовами договору, розпаровані, однак вони вчинені після складення самого акту і не вказано, хто їх виконав, відсутня дата і підпис відповідних осіб.

Окрім того, на акті №160 від 03.08.2017 (а.с.64) та акті №121 від 04.08.2017 (а.с. 84) містяться відмітки: «зауваження знято 06.11.2017 (підпис)» та «зауваження знято. Підстава - додаткова угода №5 від 17.10.2017 до договору №04.3/255-МТР від 12.04.2017. 06.11.2017 інженер-контролер КРС східного НПР ДФК С.А. Омельченко». В інших актах як невідповідність товару по якості вказано рік виготовлення та ГОСТ 12.4.072-79, але додатковою угодою сторони погодили поставку товару, який відповідає ГОСТу 12.4.072-79 і на який продавець дає гарантію 6р. Доказів складення актів між сторонами про якість продукції у порядку п.5.13 договору, виклику/відмови представника продавця для встановлення відповідних обставин щодо якості товару до матеріалів справи не надано, товар постачальником не вилучався. Також суд відзначає, що товар не вивозився постачальником з місця його знаходження, що повинно було б відбутися, якби він не відповідав якості (саме так погодили сторони у п.5.13 договору), а досі знаходиться у покупця, що ним визнається. У матеріалах відсутні і докази того, що ПуАТ «Укрнафта» зверталася з вимогою до ТзОВ «Смарт Фабрікс» з вимогою вивезти товар.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 526 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд відзначає, що позивач не дотримався належного порядку фіксації невідповідності товару по якості та умов його заміни, якщо такі були. Додатковою угодою №5 від 17.10.2017 сторони внесли зміни до додатку №2 від 12.04.2017 до договору, якою погодили поставку гумових чобіт за ГОСТом 12.4.072-79 та з іншими вимогами що гарантійного строку. Укладення позивачем і відповідачем такої додаткової угоди щодо уже поставленої продукції, яка відповідає умовам такої додаткової угоди щодо ГОСТу і гарантійного терміну, засвідчує те, що сторони досягли згоди щодо характеристик поставленого товару, який би задовільняв вимоги обидвох сторін договору. Після укладення наведеної додаткової угоди подальша переписка між сторонами щодо товару неналежної якості в матеріалах справи відсутня. Суд критично оцінює твердження позивача про введення його відповідачем в оману при підписанні додаткової угоди №5, адже така угода не визнавалася недійсною, що підтвердив і представник ПуАТ «Укрнафта» у судовому засіданні. У силу презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) додаткова угода №5 від 17.10.2017 є чинною та обов`язковою для сторін, а тому суд не може не брати до уваги як сам факт її укладення, так і її умови.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач належних доказів, які б підтверджували поставку товару неналежної якості не надав, відтак не довів порушення його прав відповідачем, тому суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення 493'920,00 грн. не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.8 ст.269 ГК України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів. Сторони домовились, що позовна давність за цим договором стосовно оплати, кількості та якості товару, стягнення неустойки встановлюється тривалістю в три роки (п.12.8 договору).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 р.).

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 3773-П21 від 25.03.2021 на суму 7'408,80 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 123, 129, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30.08.2021.

Суддя Б.І. Яворський