ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Справа № 915/207/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: не з`явився;

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТД-Комплекс"

(юридична адреса: 03680, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.8, ),

до відповідача: Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод"

(юридична адреса: 54017, м.Миколаїв, вул.1 Слобідська, буд.120, ),

про: стягнення заборгованості в розмірі 18175,36 грн, -

в с т а н о в и в:

19.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "АТД-Комплекс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від " " лютого 2021 року (вх.№2626/21), в якій просить стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" 18175,36 грн заборгованості за Договором поставки №381 від 05.12.2018, з якої: 15006,0 грн основного боргу, 3169,36 грн пені.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 19.02.2021 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 915/207/21 та визначено до розгляду судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 24.02.2021 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.03.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із уточненою позовною заявою б/н від 15.03.2021 (вх.№4005/21 від 17.03.2021) на виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 24.02.2021.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору поставки №381 від 05.12.2018 відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у сумі 15006,0 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позивачем також нарахована пеня.

Ухвалою суду від 22.03.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 21.04.2021.

21.04.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 20.05.2021.

Ухвалою суду від 20.05.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 16.06.2021.

09.06.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання №729 від 02.06.2021 (вх.№8757/21), в якому повідомив суд, що ним 02.06.2021 сплачено позивачу частину заборгованості за договором в розмірі 8000,0 грн та просить суд врахувати зазначену обставину при розгляді справи.

Ухвалою суду від 16.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.07.2021.

30.06.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання №869 від 30.06.2021 (вх.№9946/21), в якому повідомив суд, що ним 29.06.2021 сплачено позивачу частину заборгованості за договором в розмірі 5000,0 грн та просить долучити до матеріалів справи платіжне доручення, що додається та врахувати зазначену обставину при розгляді справи.

06.07.2021 суд ухвалив відкласти судовий розгляд справи на 05.08.2021.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 05.08.2021 підписано вступну та резолютивну частини рішення суду без його проголошення.

Дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив наступні обставини.

05.12.2018 між Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" (покупець, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТД-Комплекс" (постачальник, позивач у справі) укладено Договір поставки №381 (надалі - Договір поставки), відповідно до п.1.1, якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити покупцю електронні компоненти (далі - товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого зазначається в Специфікаціях, що є Додатками до цього Договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним Договором.

У відповідності до п.3.1. Договору поставки поставка товару здійснюється видами транспорту, визначеними за згодою сторін. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки DDP - склад покупця, м.Миколаїв, вул.1-ша Слобідська, 120, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCOTERMS" у редакції 2010 року, якщо інші умови не визначені в Специфікації.

Згідно п.3.3. Договору поставки при передачі товару покупцю, постачальник зобов`язаний надати оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладку; сертифікат та/або паспорт якості на товар або інший документ, що підтверджує якість товару; податкову накладну в електронному вигляді зареєстровану в ЄДРПН, а також інші документи, визначені сторонами на партію товару.

У відповідності 3.4. Договору поставки у разі ненадання/надання не в неповному обсязі покупцю вищезазначених супровідних документів або надання неналежно оформлених супровідних документів, товар вважається непоставленим.

Так, до Договору поставки сторонами була укладена Специфікація №1 від 2018 року (надалі - Специфікація №1), відповідно до якої постачальник повинен поставити покупцю товар на загальну суму 11730,0 грн та 18.12.2018 укладена Специфікація №2 (надалі - Специфікація №2), відповідно до якої постачальник повинен поставити покупцю товар на загальну суму 930,0 грн (т.1 а.с.48, 49).

Пунктом 4.2. Договору поставки визначено, що ціна Договору становить сумарну вартість поставленого товару згідно Специфікацій протягом періоду дії даного Договору.

Відповідно до п.5.1. Договору поставки оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному Договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка).

Згідно п.5.2. Договору поставки оплата за цим Договором, якщо інше не визначено в Специфікації, здійснюється в розмірі 100% від суми Специфікації протягом 45 календарних днів від дати прийняття покупцем товару на підставі отриманого рахунку.

У відповідності до п.5.3. Договору поставки датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

Даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (п.9.3. Договору поставки).

Відповідно до п.1. Специфікації №1 сторонами узгоджено порядок та умови оплати: Оплата здійснюється по факту поставки в розмірі 100% від суми Специфікації з відстрочкою платежу до 30-ти робочих днів.

В свою чергу позивачем виставлені до сплати відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 15006,0 грн, а саме: №АТС-000615 від 11.12.2018 на суму 14076,0 грн та №АТС-000623 від 18.12.2018 на суму 930,0 грн (т.1 а.с.50, 54).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки, позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 15006,0 грн, що підтверджується видатковими накладними, підписані обома сторонами з проставленням печаток підприємств, а саме: №АТС-000647 від 12.12.2018 на суму 7956,0 грн; №АТС-000653 від 17.12.2018 на суму 6120,0 грн; №АТС-000659 від 26.12.2018 на суму 930,0 грн (т.1 а.с.51, 52, 55).

Крім того, в матеріалах справи містяться довіреності на отримання товару відповідачем від позивача, а саме: №350 від 12.12.2018 та №354 від 19.12.2018 (т.1 а.с.53, 56).

Заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 15006,0 грн за Договором поставки №381 від 05.12.2018 станом на 25.11.2019 також підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 - 25.11.2019 (т.1 а.с.57).

В подальшому позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо усунення порушень по договору за вих.№11-18/1 від 18.11.2020, в якій вимагав від відповідача в десятиденний строк з дня отримання вимоги, здійснити заходи щодо усунення боргу по сплаті за отриманий товар згідно видаткових накладних: №АТС-000647 від 12.12.2018 на суму 7956,0 грн; №АТС-000653 від 17.12.2018 на суму 6120,0 грн; №АТС-000659 від 26.12.2018 на суму 930,0 грн на загальну суму 15006,0 грн. В матеріалах справи містяться докази направлення зазначеної вимоги на адресу відповідача (т.1 а.с.58-60).

Вказана вимога залишилась без відповіді та виконання.

Оскільки відповідач оплату поставленого товару не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на день подання позову до суду становила 15006,0 грн.

Згідно приписів ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено господарським судом, відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача, станом на дату подання позову, існував борг в розмірі 15006,0 грн, який сплачений ним частково у сумі 13000,0 грн після звернення позивача до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями: №753660 від 02.06.2021 на суму 8000,0 грн та №753738 від 29.06.2021 на суму 5000,0 грн.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 13000,0 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Решта заборгованості за отриманий товар у сумі 2006,0 грн (15006,0 грн - 13000,0 грн) залишилась відповідачем не сплаченою.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення залишку несплаченого боргу за поставлений йому товар у сумі 2006,0 грн.

Згідно ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо оплати за поставлений йому товар по Договору поставки №381 від 05.12.2018, відповідач, у порушення приписів ст.ст.73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують належне виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення залишку несплаченого боргу по оплаті за поставлений товар по Договору поставки №381 від 05.12.2018 в сумі 2006,0 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3169,36 грн, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст.230 ГК України, встановлено, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 3) ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6. ст.231 ГК України).

Пунктом 7.2. Договору поставки у випадку порушення більш ніж на 60 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

На підставі п.7.2. Договору поставки позивач просить стягнути з відповідача пеню по кожній видатковій накладній окремо.

У відповідності до п.5.2. Договору поставки оплата за цим Договором, якщо інше не визначено в Специфікації, здійснюється в розмірі 100% від суми Специфікації протягом 45 календарних днів від дати прийняття покупцем товару на підставі отриманого рахунку.

Згідно п.1. Специфікації №1 сторонами узгоджено порядок та умови оплати: Оплата здійснюється по факту поставки в розмірі 100% від суми Специфікації з відстрочкою платежу до 30-ти робочих днів.

Позивачем здійснено нарахування пені у загальній сумі 3169,36 грн, з якої:

- 1688,08 грн за видатковою накладною №АТС-000647 від 12.12.2018 на суму 7956,0 грн за період з 30.03.2019 по 08.02.2021 включно;

- 1289,47 грн за видатковою накладною №АТС-000653 від 17.12.2018 на суму 6120,0 грн за період з 02.04.2019 по 08.02.2021 включно;

- 191,81 грн за видатковою накладною №АТС-000659 від 26.12.2018 на суму 930,0 грн за період з 11.04.2019 по 08.02.2021 включно.

Натомість, суд вказує, що відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що розрахунок пені позивачем здійснено без врахування положень ч.6 ст.232 ГК України, а також не вірно визначено початок прострочення виконання зобов`язання за видатковими накладними: №АТС-000647 від 12.12.2018 та №АТС-000653 від 17.12.2018 відповідно до п.1 Специфікації №1 та п.7.2. Договору поставки.

Судом уточнено розрахунок пені та встановлено, що стягненню підлягає пеня в загальній сумі 1306,54 грн, з якої:

- 693,59 грн за видатковою накладною №АТС-000647 від 12.12.2018 на суму 7956,0 грн за період з 01.04.2019 по 01.10.2019 включно;

- 532,27 грн за видатковою накладною №АТС-000653 від 17.12.2018 на суму 6120,0 грн за період з 06.04.2019 по 06.10.2019 включно;

- 80,68 грн за видатковою накладною №АТС-000659 від 26.12.2018 на суму 930,0 грн за період з 11.04.2019 по 11.10.2019 включно.

Таким чином загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1306,54 грн.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 2270,0 грн. Розмір позовних вимог при поданні позову складав 18175,36 грн. Під час розгляду справи відповідач сплатив основний борг у сумі 13000,0 грн, у зв`язку з чим судом в цій частині стягнення провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У відповідності до п.5) ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору у даному випадку 1623,73 грн (2270,0 - 646,27) може бути повернута ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, розрахований пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 266,39 грн (646,27 грн х 41,22%).

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 210, 220, п.2) ч.1 ст.231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині стягнення 13000,0 грн основного боргу провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (54017, м.Миколаїв, вул.1 Слобідська, буд.120, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТД-Комплекс" (03680, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.8, ) 2006,0 грн основного боргу, 1306,54 грн пені та 266,39 грн судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 16.08.2021 року.

Суддя М.В. Мавродієва