ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" серпня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/2517/21

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Фермерського господарства «Альберта» про забезпечення позову такого господарства до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання договору укладеним на новий строк,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Альберта» (далі ФГ «Альберта») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та просить визнати укладеним на новий строк (поновленим) договір про право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.1995 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 03.02.1995, зареєстрованого у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Миронівською районною Радою народних депутатів Миронівського району Київської області 21.06.1995, в редакції, викладеній у позові.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що йому в тимчасове користування надано земельну ділянку за договором від 03.02.1995 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) до закінчення строку дії якого він звернувся до орендодавця із заявою щодо укладення договору на новий строк (поновлення договору), яка відхилена орендодавцем безпідставно.

Разом із відповідною позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача зупинити дію наказу від 29.12.2020 №10-19438/15-20сг «Про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким, як стверджує позивач, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність 21 громадянину України згідно додатку земельні ділянки загальною площею 41,9995га для ведення особистого селянського господарства на території Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, до вирішення судом питання по суті позовної заяви.

Копія відповідного наказу не надана у підтвердження обставин, викладених у заяві, натомість позивачем заявлено клопотання щодо витребування її у відповідача.

Мотивуючи необхідність забезпечення позову, ФГ «Альберта» посилається на те, що земельні ділянки відповідно до вищевказаного наказу відповідача передані у власність з порушенням чинного законодавства, а невжиття заходів до забезпечення позову призведе до фактичної передачі у власність земельної ділянки фізичним особам. Також позивач вказує, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки осіб, яким надано земельні ділянки за таким наказом і у разі задоволення позову для відновлення початкового стану земельної ділянки необхідно буде ініціювати новий судовий процес.

Заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Як визначено ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В силу п.п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Між тим, подана заява не містить обґрунтування необхідності саме такого заходу забезпечення позову, який просить вжити заявник - зобов`язання відповідача вчинити певні дії, який ч.1 ст.137 ГПК України не передбачений, та посилань на норму закону, що передбачає можливість застосування такого заходу.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ч.1 ст.137 ГПК України та не є виключним, оскільки п.10 такої частини передбачає, що позов може бути забезпечений і іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зокрема, п.2 ч.1 ст.137 ГПК України визначено, що позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Окрім того, подана заява не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення та зазначене повне найменування заявника у заяві (Селянське (фермерське) господарство «Альберта») не відповідає вказаному у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повному найменуванню особи із ідентифікаційним кодом, зазначеним у позові 20595188 (Фермерське господарство «Альберта»).

Відповідно до ч.7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву Фермерського господарства «Альберта» про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова