ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 Справа № 917/965/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080

до Полтавської обласної прокуратури, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000

про стягнення 27 013,55 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 27 013,55 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 742/4 від 13.01.2020, з якої 26 254,34 грн. основний борг, 629,40 грн. пеня, 129,81 грн. 3% річні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 742/4 від 13.01.2020 в частині вчасної оплати за отриманий природний газ в грудні 2010, лютому та березні 2020.

Ухвалою від 22.06.2021 (а.с. 49-5080) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась сторонам, в т.ч. відповідачу на його юридичну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 48) та отримана представниками сторін, про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 51-52).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", як Постачальником, та Прокуратурою Полтавської області, як Споживачем, укладений договір на постачання природного газу № 742/4 (далі Договір, а.с. 9-14).

Додатковою угодою № 3 від 29.12.2020 до Договору (а.с. 16) сторони пролонгували дію Договору до 31.03.2021.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник постачає товар згідно коду ДК 021:2015 (CPV 2008) - 09120000-6- «Газове паливо» (природний газ) (далі - газ), Споживачеві за адресою: вул Лесі Українки, 18, м. Гадяч, Полтавська область, в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потеб Споживача, а Споживач оплачує Постачальника вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.7 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки Споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період на підставі рахунка та акту приймання-передачі природного газу з обов`язковим застосуванням діючих тарифів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів після підписання актів прийому-передачі обсягів природного газу Постачальником та Споживачем. Факт отримання Споживачем природного газу фіксується щомісячно Актом приймання-передачі, який складається обома сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору.

За п. 3.11 Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС, Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу, підписаного уповноваженим представником Постачальника.

На виконання умов Договору та на підставі даних інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС» (а.с. 28-30) позивач поставив Споживачу природний газ в грудні 2010, лютому та березні 2020 на загальну суму 36 480,64 грн, в т.ч.:

- у грудні 2020 обсягом 1,848 тис.куб.м. на суму 11 708,92 грн.;

- у лютому 2021 обсягом 1,747 тис.куб.м. на суму 13389,91 грн.;

- у березні 2021 обсягом 1,485 тис.куб.м. на суму 11 381,81 грн.

Враховуючи наявність переплати за Договором в сумі 10 226,30 грн. за платіжним дорученням № 2788 від 30.12.2020, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату:

- № 14 від 10.01.2021 за грудень 2020 на суму 1 482,62 грн. (а.с. 17),

- № 2259 від 12.03.2021 за лютий 2021 на суму 13 389,91 грн. (а.с. 19),

- № 3279 від 12.04.2021 за березень 2021 на суму 11 381,81 грн. (а.с. 21).

Відповідно до умов п. 3.12 Договору, Споживач протягом двох днів з дня одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

На підтвердження факту виконання договірних зобов`язань з постачання природного газу позивач надав копії актів приймання-передачі природного газу №№ 2577, 1793, 2715 (а.с. 18, 20, 22) на зазначені обсяги та суми та рахунки на оплату (а.с. 17, 19, 21), а також докази їх направлення відповідачу, що підтверджується експрес-накладними «Нової пошти» № 1385 від 15.01.2021, № 5514 від 12.03.2021, № 1789 від 13.04.2021 та їх отримання Споживачем 18.01.2021, 15.03.2021, 14.04.2021 відповідно (а.с. 23-26).

Відповідач акти не повернув, письмову відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу не надав, оплату спожитого газу за період грудень 2020, лютий та березень 2021 не здійснив, що стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення 26 254,34 грн. основного боргу.

За п. 8.1 Договору, за невиконанн або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі прострочення виконання Споживачем своїх зобовязань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку, визначеному цим Договором, Споживач зобовязаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вказаного пункту Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 629,40 грн. пені та 129,81 грн. 3% річних за період з 02.02.2021 по 08.06.2021 (розрахунок долучений до матеріалів справи, а.с. 8).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач спожив природний газ в грудні 2020 обсягом 1,848 тис.куб.м., в лютому 2021 обсягом 1,747 тис.куб.м. , в березні 2021 1,485 тис.куб.м., що підтверджується даними інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС» (а.с. 28-30).

На зазначені обсяги споживання природного газу позивачем оформлені акти приймання-передачі природного газу № 2577 на суму 11 708,92 грн., № 1793 на суму 13 389,91 грн., № 2715 на суму 11 381,81 грн. (а.с. 18, 20, 22) та рахунки на оплату № 14 від 10.01.2021 на суму 1 482,62 грн., № 2259 від 12.03.2021 на суму 13 389,91 грн., № 3279 від 12.04.2021 на суму 11 381,81 грн. (а.с. 17, 19, 21) за період грудень 2020, лютий та березень 2021 відповідно з врахуванням переплати за Договором в сумі 10 226,30 грн. за платіжним дорученням № 2788 від 30.12.2020, що підтверджується позивачем в акті звірки (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 3.7 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки Споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період на підставі рахунка та акту приймання-передачі природного газу з обов`язковим застосуванням діючих тарифів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів після підписання актів прийому-передачі обсягів природного газу Постачальником та Споживачем. Факт отримання Споживачем природного газу фіксується щомісячно Актом приймання-передачі, який складається обома сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору.

Зазначені акти та рахунки направлені позивачем відповідачу «Новою поштою» експрес-накладними № 1385 від 15.01.2021, № 5514 від 12.03.2021, № 1789 від 13.04.2021 та отримані Споживачем 18.01.2021, 15.03.2021, 14.04.2021 відповідно (а.с. 23-26).

Таким чином, рахунок № 14 від 10.01.2021 за грудень 2020 на суму 1 482,62 грн. відповідач повинен був оплатити по 28.01.2021 включно, рахунок № 2259 від 12.03.2021 за лютий 2021 на суму 13 389,91 грн. до 25.03.2021, рахунок № 3279 від 12.04.2021 за березень 2021 на суму 11 381,81 грн. до 26.04.2021.

Матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості в сумі 30 240,00 грн., строк оплати якої настав, відповідач будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надав, тому позовні вимоги про стягнення 26 254,34 грн. основного боргу задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі прострочення виконання Споживачем своїх зобов`язань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку, визначеному цим Договором, Споживач зобовязаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

П. 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 629,40 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 02.02.2021 по 08.06.2021 (розрахунок долучений до матеріалів справи, а.с. 8).

Пунктом 4 ч. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни, забороняється нарахувати та стягувати неустойки (штрафи або пеню) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Газопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належить до комунальних послуг.

З 12 березня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Враховуючи наведене, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення 629,40 грн. пені прострочення виконання Споживачем своїх зобов`язань з оплати з спожитого природного газу задоволенню не підлягають.

Відповідно п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 129,81 грн. 3% річних за період з 02.02.2021 по 08.06.2021 (розрахунок долучений до матеріалів справи, а.с. 8).

Здійснивши перерахунок річних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Перевірка правильності розрахунку 3% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 26 254,34 грн. основного боргу та 129,81 грн. 3% річних.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір, за розгляд справи покладається на відповідача в сумі 2 217,11 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080, ) 26 254,34 грн. основного боргу, 129,81 грн. 3% річних; 2217,11 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко