РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2021Справа № 910/10182/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу №910/10182/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ"

про стягнення 229 732,47 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватного акціонерного товариства "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ" про стягнення 229 732,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 646С від 01.05.2018, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 229 732,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: м. 01001, Київ, вул. Леонтовича, буд. 7.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою" вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на день винесення рішення від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

01.05.2018 між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Покупець) було укладено Договір поставки №646С (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати/передавати у власність Покупця ковпачок, який надалі іменуються Товар, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар на умовах, визначених у цьому Договорі.

Згідно п. 3.1. договору, всі розрахунки між Сторонами за цим Договором здійснюються в гривні (UAH).

Відповідно до п. 3.6. договору, Покупець здійснює оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця) через 120 календарних днів з кінця місяця після підписання обома Сторонами акту приймання-передачі (видаткової накладної), із врахуванням пункту 3.8. Договору.

Цей Договір набирає чинності з 01 травня 2018 року та діє до 01 травня 2019 року, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного завершення (п. 8.1. договору).

Додатковою угодою № 2 від 01.05.2018 сторони доповнили Договір пунктом 3.17, яким передбачено, що у випадку, якщо у визначену з урахуванням Договору дату фактичної оплати Товару, поставленого за відповідним Замовленням, встановлений НБУ офіційний курс гривні до Євро зміниться у бік збільшення або зменшення більш ніж на 5% у порівнянні з офіційним курсом, зафіксованим в п. 3.16 (офіційний курс гривні до Євро: 32,54 грн за 1 Євро станом на 20.03.2018 року) Угоди, то в такому випадку сторони можуть переглянути ціну Товару у визначеному нижче порядку шляхом її коригування. Коригування ціни Товару, поставленої за відповідним Замовленням, може бути проведено тільки у вказаному порядку і здійснюватиметься за формулою: «Ціна н» = «Ціна б»* «Курс НБУ».

Пунктом 3.19 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 01.05.2018) встановлено, що Постачальник повинен сплатити Покупцю зазначену в Акті загальну суму різниці в ціні/вартості Товару через 30 календарних днів з останнього дня місяця, в якому оригінал відповідного Акту коригування ціни Товару був підписаний Постачальником.

На виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар згідно видаткових накладних: №4393 від 03.12.2018 на суму 294 232,56 грн, №4394 від 03.12.2018 на суму 363 409,20 грн, №4551 від 13.12.2018 на суму 263 822,88 грн, №4547 від 13.12.2018 на суму 258 924,43 грн, №1 від 02.01.2019 на суму 267 373,34 грн, « 2 від 02.01.2019 на суму 265 629,02 грн, №192 від 20.01.2019 на суму 331 561,01 грн, №231 від 23.01.2019 на суму 291 876,62 грн, №212 від 22.01.2019 на суму 231 270,34 грн, №243 від 24.01.2019 на суму 19 318,90 грн, №279 від 25.01.2019 на суму 267 373,34 грн, №286 від 28.01.2019 на суму 36 457,87 грн,

За результатами перегляду цін вартість Товару, поставленого за відвантажувальними накладними за грудень 2018 року, зменшилась, про що Покупцем та Постачальником було підписано акт № 3 від 07.05.2019. Відповідно до вказаного акту сума за отриманий Покупцем товар за вказаними в акті накладними зменшується на суму 104 017, 78 грн.

За результатами перегляду цін вартості Товару, поставленого за видатковими накладними у січні 2019 року, остання зменшилась, про що Покупцем та Постачальником було підписано акт № 4 від 04.06.2019. Відповідно до вказаного акту сума за отриманий Покупцем товар за вказаними в акті накладними зменшується на суму 125 714, 69 грн.

Позивач отримав від відповідача Гарантійний лист за № 62 від 23.10.2019, в якому Постачальник підтвердив свою заборгованість у розмірі 229 732,47 грн та зобов`язався її сплатити.

Про необхідність сплати 229 732,47 грн боргу позивач надіслав відповідачу претензію за №84 від 27.05.2020, на яку відповідь від відповідача не отримав.

Позивач стверджує, що відповідачем порушене зобов`язання за Договором поставки №646С від 01.05.2018, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 229 732,47 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідач на виконання своїх зобов`язань за договором здійснив поставку товару, який прийнятий позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Також, судом встановлено, що за результатами перегляду цін, здійсненого у відповідності до п. 3.17 договору, вартість Товару, поставленого за відвантажувальними накладними за грудень 2018 року, зменшилась, про що Покупцем та Постачальником було підписано Акт № 3 від 07.05.2019. Відповідно до вказаного акту сума за отриманий Покупцем товар за вказаними в акті накладними зменшується на суму 104 017, 78 грн.

За результатами перегляду цін вартість Товару, поставленого за відвантажувальними накладними за січень 2019 року, зменшилась, про що Покупцем та Постачальником було підписано Акт № 4 від 04.06.2019 (копія додається). Відповідно до вказаного акту сума за отриманий Покупцем товар за вказаними в акті накладними зменшується на суму 125 714, 69 грн.

Отже, загальна сума різниці в ціні/вартості Товару за вказаними актами становить 229 732,47 грн, а обов`язок її сплати відповідачем на користь позивача встановлений п. 3.19. договору.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.19 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 01.05.2018) встановлено, що Постачальник повинен сплатити Покупцю зазначену в Акті загальну суму різниці в ціні/вартості Товару через 30 календарних днів з останнього дня місяця, в якому оригінал відповідного Акту коригування ціни Товару був підписаний Постачальником.

Враховуючи викладене, виходячи з умов договору, строк сплатити відповідачем покупцю зазначеної в Актах № 3 від 07.05.2019 та № 4 від 04.06.2019 суми різниці в ціні/вартості Товару в розмірі 229 732,47 грн є таким, що настав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, своє зобов`язання зі сплатити суми різниці в ціні/вартості Товару відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 229 732,47 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що строк сплатити суми різниці в ціні/вартості Товару настав, а доказів сплати станом на день розгляду справи відповідачем не надано, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у сумі 229 732,47 грн.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 646С від 01.05.2018 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ" (01001, Київ, вул. Леонтовича, буд. 7; ідентифікаційний код 38508974) на користь Приватного акціонерного товариства "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В,; ідентифікаційний код 30965655) заборгованість у сумі 229 732 грн 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 455 грн. 99 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.08.2021.

Суддя А.І. Привалов