РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.08.2021Справа № 910/21138/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Служба автомобільних доріг у Сумській області (40002, Сумська обл., м. Суми, вул. Роменська, будинок 79/2; ідентифікаційний код: 24014538)

до 1. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В; ідентифікаційний код: 20033533)

2. Приватного підприємства "Авен-Єзер" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, будинок 5; ідентифікаційний код: 30977976)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: Фізична особа-підприємець Пономаренко Олександр Вікторович ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

про стягнення матеріального збитку в розмірі 160 695, 17 грн,

Представники сторін:

від позивача: Бикова Р.Ю.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Сиротін Д.М.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Служба автомобільних доріг у Сумській області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" та Приватного підприємства "Авен-Єзер", в якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача-1 на користь Служби автомобільних доріг у Сумській області 21 748, 33 грн. - основного боргу, 282,73 грн. - суму інфляційного збільшення основного боргу, 527, 66 грн. - пені за несвоєчасну сплату основного боргу та 131, 92 грн. - 3% річних (за період з 16.10.2020 по 28.12.2020 року), 1 221,42 грн. - пені за несвоєчасну сплату частини суми страхового відшкодування, 1 030,42 грн. - суми інфляційного збільшення та 305, 36 грн. - 3% річних (за період прострочення з 16.10.2020 по 01.12.2020).

- стягнути з відповідача-2 на користь Служби автомобільних доріг у Сумській області 133 318,70 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.02.2021.

17.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із перебуванням судді Баранова Д.О. на лікарняному підготовче засідання 17.02.2021 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 розгляд справи призначено на 24.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.04.2021.

20.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 вирішено перейти зі стадії розгляду справи № 910/21138/20 по суті на стадію підготовчого засідання у справі, у зв`язку з необхідністю залучення третьої особи.

Також даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 19.05.2021.

11.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу третьої особи-2.

11.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог до відповідача-1 а саме до суми 27 376, 47 грн. Інші позовні вимоги даною заявою не змінено.

18.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи-1.

У підготовчому засіданні 19.05.2021 суд, розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, дійшов висновку, що остання відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, приймається судом до розгляду, а подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.06.2021.

Підготовче засідання 02.06.2021 не відбулося у зв`язку із знеструмленням електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність функціонування автоматизованої системи, що також підтверджується актом Господарського суду міста Києва від 02.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 розгляд справи призначено на 18.06.2021.

Підготовче засідання 18.06.2021 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 розгляд справи призначено на 16.07.2021.

15.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

За наслідками розгляду клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 16.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у судового засіданні оголошено перерву до 03.08.2021.

У судовому засіданні 03.08.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача-2 заперечив щодо позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача-1 та третіх осіб-1, 2 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 03.08.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 о 22 год 10 хв. на проспекті Академіка Глушкова, 12/10 у м. Києві (з`їзд на Кільцеву дорогу) зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) за участю службового автомобіля Служби автомобільних доріг у Сумській області - "Hyundai Santa Fe" р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія позивача ОСОБА_2 та автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 (маршрутного таксі) під керуванням ОСОБА_1 , який допустив зіткнення із задньою частиною службового автомобіля Служби автомобільних доріг у Сумській області, зник з місця ДТП та не був присутнім при її фіксації. Після виклику водієм позивача співробітників Управлінням патрульної поліції у місті Києві, останніми у відношенні водія автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками, передбаченими ст. 122-4 та 124 КУпАП, та відповідну схему ДТП.

В ході підготовки адміністративних матеріалів Управлінням патрульної поліції у місті Києві було встановлено, що власником автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 є ФОП Пономаренко Олександр Вікторович.

В подальшому, за наслідками розгляду адміністративних матеріалів відносно винуватця ДТП - ОСОБА_1 та водія позивача - ОСОБА_2 , складених співробітниками Управління патрульної поліції в місті Києві та Управління патрульної поліції в Сумській області відповідно, судами постановлено такі судові рішення:

- постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2020 у справі № 592/5266/20 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (набрало законної сили 13.05.2020 року);

- згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2020 у справі № 752/8095/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. (набрало законної сили 01.06.2020 року).

Позивач вказує, що відповідач-1 за результатами розгляду заяви Служби автомобільних доріг у Сумській області повинен був прийняти рішення та вплатити страхове відшкодування не пізніше, ніж 15.10.2020, однак, станом на кінець жовтня початок листопада 2020 року жодних дій на виконання встановленого статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язку відповідачем-1 вчинено не було.

Більше того, на лист позивача від 10.11.2020 відповідачем-1 направлено відповідь від 18.11.2020 № 3966, в якій вказувалось, що на момент її надання визначення розрахунку збитку по пошкодженому автомобілю Служби автомобільних доріг у Сумській області ще триває. У відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідачем-1 направлено лист від 18.11.2020 № 3963, в якому також повідомлялося, що на момент його складення визначення розміру збитку по пошкодженому автомобілю Служби автомобільних доріг у Сумській області ще триває.

Лише 04.12.2020 на адресу позивача надійшов лист відповідача-1 в якому повідомлялося, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 79 262, 51 грн. (яке фактично зараховано на рахунок позивача 02.12.2020 згідно з платіжним дорученням № 186261 від 02.12.2020).

В подальшому, у відповідь на повторний адвокатський запит від 11.12.2020, відповідачем-1 засобами електронного поштового зв`язку направлено представнику позивача скан-копію звіту № 4653 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.11.2020, складеного ТОВ "СЗУ Україна Консалтинг".

Таким чином, позивач вказує, що викладені вище обставини є підтвердженням того, що при прийнятті рішення за заявою Служби автомобільних доріг у Сумській області та виплаті суми страхового відшкодування відповідачем-1 порушено вимоги статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже суму страхового відшкодування перераховано на рахунок позивача лише 02.12.2020, замість вчинення таких дій у строк до 15.10.2020 року, тобто, з 16.10.2020 виплата страхового відшкодування з боку відповідача-1 вже була простроченою.

При цьому, позивач вказує, що відповідно до звіту № 4653 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.11.2020 року, складеного ТОВ "СЗУ Україна Консалтинг", обчислення розміру матеріальної шкоди проведено невірно та виконано з порушенням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У зв`язку з чим, позивач вважає, що сума недоплати відповідачем-1 страхового відшкодування складає 105 010,84 - 2 000,00 грн. (франшиза) - 79 262,51 = 21 748,33 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем-1 строку виплати страхового відшкодування позивачем (з урахуванням збільшення позовних вимог) нараховано 1 381, 81 грн. - суму інфляційного збільшення основного боргу, 1 324, 85 грн. - пені за несвоєчасну сплату основного боргу та 364, 28 грн. - 3% річних (за період з 16.10.2020 по 07.05.2021 року), 1 221,42 грн. - пені за несвоєчасну сплату частини суми страхового відшкодування, 1 030,42 грн. - суми інфляційного збільшення та 305, 36 грн. - 3% річних (за період прострочення з 16.10.2020 по 01.12.2020).

Що стосується вимог до відповідача-2, то позивач вказує, що відповідно до полісу № А0/4688403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 являється забезпеченим, а його страхувальником являється ПП "Авен-Єзер", у зв`язку з цим, Служба автомобільних доріг у Сумській області вважає, що різницю між розміром матеріального збитку з урахуванням зносу і розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача на підставі ст. 1194 ЦК України має відшкодовувати саме відповідач 2.

Як відзначає позивач, відповідно до пункту 2 експертного висновку вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає суму 234 329, 54 грн.

Згідно абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. При цьому, пунктом 36.6. статті 36 цього ж Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відтак, позивач вказує, що оскільки з відповідача-1 у загальному рахунку підлягає стягненню сума у розмірі 103 010,84 грн. (з виконаним вирахуванням суми франшизи у розмірі 2 000, 00 грн), тому з відповідача-2 підлягає стягненню сума (234 329, 54 грн. + 2 000, 00 грн (франшиза) - 103 010,84 грн. = 133 318,70 грн.

Із поданого відповідачем-2 відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що ПП "Авен-Єзер" не має нести відповідальність у даному випадку, оскільки, вчиненню ДТП передувало незаконне заволодіння 10.02.2020 водієм ОСОБА_1 автобусу "Богдан" д.н.з. НОМЕР_3 .

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. При цьому, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону).

Положеннями ст. 29 Закону також визначається, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як про це вказує позивач, та про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, за заявкою Служби автомобільних доріг у Сумській області що надійшла 30.04.2020 судовим експертом Варухою Валерієм Орликовичем 28.05.2020 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача та 11.06.2020 складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 17/2020 в якому міститься опис результатів проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Hyundai Santa Fe" р.н. НОМЕР_2 та розрахунки розміру матеріального збитку з урахуванням строку його експлуатації у розмірі 105 010, 84 грн. та вартості відновлювального ремонту на усунення завданих йому при ДТП пошкоджень у розмірі 234 329, 54 грн.

17.07.2020 Служба автомобільних доріг у Сумській області звернулась до відповідача-1 (через Сумську обласну дирекцію ПрАТ "СК "Уніка") із заявою про виплату страхового відшкодування по полісу А04688403, до якого додавалися такі документи: скан-копія висновку, пояснення водія позивача про обставини завдання матеріальної шкоди забезпеченим транспортним засобом "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 , копії вказаних судових рішень Ковпаківського районного суду м. Суми та Голосіївського районного суду м. Києва, копії положення про Службу автомобільних доріг у Сумській області та виписки з Єдиного державного реєстру, копія водійського посвідчення водія позивача та технічного паспорту на пошкоджений автомобіль. Дану заяву про виплату страхового відшкодування було зареєстровано 17.07.2020 за вх. № 00342376.

28.07.2020 представнику позивача надійшло повідомлення про призначення огляду пошкодженого автомобіля "Hyundai Santa Fe" р.н. НОМЕР_2 , та 06.08.2020 - аварійним комісаром Маровим Віталієм Юрійовичем здійснено його фактичний огляд та складено акт огляду транспортного засобу.

Як зазначає позивач, після проведення вказаного огляду автомобіля Служби автомобільних доріг у Сумській області, аварійним комісаром Маровим В.Ю. не було надано представнику позивача копії акту огляду транспортного засобу від 06.08.2020.

У зв`язку з чим, позивач зазначає, що був позбавлений можливості перевірити повноту та достовірність зафіксованих аварійним комісаром пошкоджень автомобіля позивача.

Позивач відзначає, що можливість ознайомитися із копію вказаного акту огляду транспортного засобу від 06.08.2020 аварійного комісара Марова В.Ю. отримав лише після направлення адвокатського запиту із вимогою про надання його копії та повідомлення про стан розгляду заяви Служби автомобільних доріг у Сумській області про виплату страхового відшкодування.

Так, за приписами статті 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, про що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та здійснити виплату. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що за результатами розгляду заяви Служби автомобільних доріг у Сумській області, відповідач-1 повинен був прийняти рішення та вплатити страхове відшкодування не пізніше, ніж 15.10.2020.

Втім, як свідчать наявні в матеріалах справи докази, лише 04.12.2020 на адресу позивача надійшов лист відповідача-1 (без номеру і дати), в якому повідомлялося, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 79 262,51 грн. (яке фактично зараховано на рахунок Служби автомобільних доріг у Сумській області 02.12.2020 згідно з платіжним дорученням № 186261 від 02.12.2020 (копія міститься в матеріалах справи).

В подальшому, у відповідь на повторний адвокатський запит від 11.12.2020, відповідачем-1 засобами електронного поштового зв`язку направлено представнику позивача скан-копію звіту № 4653 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.11.2020, складеного ТОВ "СЗУ Україна Консалтинг".

Так, відповідно до висновку № 17/2020, розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу складає 105 010,84 грн.

Відповідно до полісу № А0/4688403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи складає 2 000,00 грн., а розмір страхової суми на відшкодування шкоди, завданої майну, становить 130 000,00 грн.

При цьому, відповідно до звіту № 4653 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.11.2020, складеного ТОВ "СЗУ Україна Консалтинг", обчислення розміру матеріальної шкоди проведено невірно та виконано з порушенням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує самостійно виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, як свідчать вищевикладені факти, огляд пошкодженого транспортного засобу позивача проведено аварійним комісаром Маровим В.Ю. , а звіт № 4653 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.11.2020, підписано та складено іншою особою - оцінювачем Рябчуком А.В .

Крім того, слід звернути увагу суду на ті факти, що аварійним комісаром Маровим В.Ю. огляд пошкодженого транспортного засобу позивача проведено поверхнево та навіть без його підйому над горизонтальною поверхнею, відтак в акті огляду аварійного комісара не відображено пошкодження таких складових частин як: ліхтар бамперу заднього Пр, кронштейн (поперечина) бамперу заднього, кронштейн зовнішній Пр бамперу заднього, тримач бамперу заднього бічний нижній Пр, тримач бамперу заднього нижній Пр, тримачі бамперу заднього нижній до поперечини бічний Пр, тримач бамперу заднього нижні до поперечини центральний, тримачі бамперу заднього нижні до поперечини бічний Лв, бризговик (щиток) колеса заднього Пр, бризговик брудозахисний арки боковини задній Пр, напис типу двигуна, напис типу приводу, ручка дверки задка (хром вставка), накладка дверки задка (панель кріплення ліхтарів реєстраційного номеру), панель боковини (крило) задня зовнішня Пр, панель боковини зовнішня верхня Пр, обшивка рамки дверки задка верхня, обшивка Д-стійки задка верхня Пр, обшивка рамки дверки задка бічна Пр, обшивка панелі даху, обшивка дверки задка нижня, відсік (ящик) для інструменту, фіксатор замка дверки задка, ущільнювач прорізу дверки задка, відбійник (амортизатор) дверки задка Лв, кронштейн склоочисника дверки задка, корпус опалювача заднього центральний, повітропровід опалювача заднього бічний Пр, поперечини панелі даху задня, панель підлоги задня, щиток термозахисний глушника заднього бічний Пр, щиток термозахисний глушника заднього верхній Пр, вихлопна труба гофра глушника, порушення геометрії прорізу лонжеронів задніх.

В той час, як судовим експертом Варухою В.О. при проведенні огляду автомобіля та складенні висновку експертного автотоварознавчого дослідження такі пошкодження відображено і розрахунок розміру матеріального збитку проведено з їх урахуванням.

Викладеного вище відповідачем-1 спростовано не було доказів, щоб свідчили про протилежне, суду не представлено.

Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, з огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що сума недоплати страхового відшкодування складає 105 010, 84 - 2 000,00 грн. (франшиза) - 79 262, 51 = 21 748, 33 грн. У зв`язку з чим, вимоги в частині стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 748, 33 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується нарахування 1 221,42 грн. - пені за несвоєчасну сплату частини суми страхового відшкодування, 1 030,42 грн. - суми інфляційного збільшення та 305, 36 грн. - 3% річних (за період прострочення з 16.10.2020 по 01.12.2020), то суд вказує, що означені вимоги позивачем заявлено правомірно, оскільки, як було вказано судом вище, відповідач-1 за результатами розгляду заяви Служби автомобільних доріг у Сумській області, повинен був прийняти рішення та вплатити страхове відшкодування не пізніше, ніж 15.10.2020.

Втім, при прийнятті рішення за заявою позивача та виплаті суми страхового відшкодування відповідачем-1 порушено вимоги статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже, частину суми страхового відшкодування - 79 262, 51 грн перераховано на рахунок Служби автомобільних доріг у Сумській області лише 02.12.2020, замість вчинення таких дій у строк до 15.10.2020, тобто, з 16.10.2020 виплата страхового відшкодування з боку відповідача-1 вже була простроченою.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, звернула увагу на те, що позивач (потерпілий), хоча й не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Також порядок застосування норми статті 625 ЦК України визначений й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Відтак, перевіривши нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних у період з 16.10.2020 по 01.12.2020, суд вважає, що такі нарахування були здійснені арифметично вірно та у відповідності з нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1: 1 221, 42 грн. - пені за несвоєчасну сплату частини суми страхового відшкодування, 1 030, 42 грн. - суми інфляційного збільшення та 305, 36 грн. - 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Правомірним є також і нарахування позивачем (з урахуванням збільшення позовних вимог) 1 381, 81 грн. - суму інфляційного збільшення, 1 324, 85 грн. - пені та 364, 28 грн. - 3% річних (за період з 16.10.2020 по 07.05.2021 з неоплаченої відповідачем-1 суми 21 748, 33 грн).

Суд, перевіривши правильність здійсненого позивачем нарахування, вважає, що такі нарахування були здійснені арифметично вірно та у відповідності з нормами чинного законодавства, а відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача-1: 1 381, 81 грн. - суму інфляційного збільшення, 1 324, 85 грн. - пені та 364, 28 грн. - 3% річних також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення в відповідача-2 різниці між розміром матеріального збитку з урахуванням зносу і розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі ст. 1194 ЦК України а саме 133 318, 70 грн, то суд вказує наступне.

В ході підготовки адміністративних матеріалів Управлінням патрульної поліції у місті Києві було встановлено, що власником автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 є ФОП Пономаренко Олександр Вікторович ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Броварським РВ ГУ УМВС в Київській області 04.11.2005, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований з адресою: АДРЕСА_3 , посвідчення водія НОМЕР_5 , видане Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС у Київській області). Означені відомості було з`ясовано представником позивача в момент ознайомлення із адміністративними матеріалами, що надійшли до Управління патрульної поліції в Сумській області для вирішення питання щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вказаної ДТП додатково у відношенні водія позивача.

Як про це вже зазначалось вище, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля позивача - "Hyundai Santa Fe" р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія позивача ОСОБА_2 та автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 (маршрутного таксі) під керуванням ОСОБА_1 , який допустив зіткнення із службовим автомобілем позивача, та зник з місця ДТП, і не був присутнім при її фіксації.

Після виклику водієм позивача співробітників Управлінням патрульної поліції у місті Києві, останніми у відношенні водія автомобіля "Богдан А-09202" р.н. НОМЕР_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками, передбаченими ст. 122-4 та 124 КУпАП, та відповідну схему ДТП.

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2020 у справі № 752/8095/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Так, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються в даному випадку зі сторони відповідача-2, а тому потребують захисту, або ж звернення позивача до суду спрямоване на запобігання правопорушення.

Суд відзначає, що звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає зміст (предмет) і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача (відповідачів), стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки. Поряд із цим, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача (відповідачів). Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача (відповідачів) на захист проти позову.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Зазначене свідчить про те, що саме учасник судового процесу має займати активну позицію у висловленні та доведенні відповідними доказами своїх доводів та заперечень щодо суті спору.

Предмет доказування у кожній конкретній справі складає певну сукупність фактів, які мають матеріально-правове значення, встановлення яких необхідне для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад по справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права.

Підстави вимог і заперечень осіб, які беруть участь у справі конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Таким чином, суд вказує, що з огляду на визначені позивачем позовні вимоги, до предмету доказування у даній справі входять обставини, які свідчать про те, а чи має нести відповідальність у даному випадку ПП "Авен-Єзер" за наслідком вчинення ДТП, якщо вчиненню такого ДТП передувало незаконне заволодіння транспортним засобом.

Як про це вказує відповідач-2 та про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, вчиненню ДТП передувало незаконне заволодіння 10.02.2020 водієм ОСОБА_1 автобусу "Богдан" д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується наступним.

Відповідно до наказу директора ПП "Авен-Єзєр" від 31.01.2020 № 12-Н з 01.02.2020 було прийнято на роботу на посаду водія ОСОБА_1 .

Згідно наказу від 31.01.2020 № 12/1-Н за ОСОБА_1 було закріплено автобус марки "Богдан" д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідач-2 вказує, що 10.02.2020 водій ОСОБА_1 приблизно о 7 год. 00 хв. пройшов відповідний інструктаж, медичний та передрейсовий контроль, мав необхідні документи для здійснення рейсу, виїхав з території підприємства по вул. Бутлерова, 20 м. Київ на автобусі марки "Богдан" А-09202 д.н.з. НОМЕР_3 та почав виконувати рейс № 212 міського автобусного маршруту регулярних перевезень у режимі маршрутного таксі (ст. м. "Либідська" - ТЦ "Магелан").

За графіком № 2 маршруту № 212 приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 мав повернути автобус до території підприємства (м. Київ, вул. Бутлерова, 20), чого зроблено не було.

Станом на вечір 10.02.2020 та ранок 11.02.2020 ані власнику автобусу Пономаренку О.В. , ані будь-яким особам підприємства не було відомо про місце знаходження автобусу та водія.

Вжитими власними заходами розшуку автобуса встановити його місцезнаходження не вдалось, у зв`язку з чим, 11.02.2020 власник автобусу Пономаренко О.В. звернувся із заявою про злочин до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - про незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому було з`ясовано, що органами поліції було виявлено вказаний автобус з механічними пошкодженнями, характерними для ДТП, на стоянці біля магазину "Велика Кишеня" за адресою: м. Київ вул. Глушкова, 34, тобто на території, що не відповідає маршруту руху автобусу (№ 212) за графіком у тому числі маршруту повернення автобусу після здійснення останнього рейсу до території підприємства.

Також від працівників поліції надійшло повідомлення власнику Пономаренку О.В. , що 10.02.2020 приблизно о 22 год. 10 хв. автобус під керуванням водія ОСОБА_1 скоїв зіткнення із автомобілем "Hyundai Santa Fe" д.н.з. НОМЕР_2 , та з місця пригоди зник.

Обставини неправомірного заволодіння транспортного засобу підтверджуються:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.02.2020, подану власником автобусу Пономаренком О.В. (зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дніпровського УП ГУНП у м. Києві № 8934 від 11.02.2020);

- матеріалами перевірки, копії яких були надані Пономаренком О.В. , зокрема, поясненнями від 11.02.2020;

- поясненнями Пономаренка О.В. наданими 13.02.2020 у відділі розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у м. Києві ДПП;

- відповіддю за підписом начальника Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 27.02.2020 № 2881/125/50 щодо перевірки заяви Пономаренка О.В. ;

- наказом № 7 від 11.02.2020 "Про проведення службового розслідування";

- актом службового розслідування від 12.02.2020, в якому відображені обставини вчинення протиправного заволодіння ОСОБА_1 автобусом марки "Богдан А-09202" д.н.з. НОМЕР_3 ;

- дорожнім листом від 10.02.2020 щодо маршруту руху автобусу марки "Богдан А- 09202" д.н.з. НОМЕР_3 , з якого вбачається, що за графіком повернення автобусу до території підприємства має відбутись о 19 год. 27 хв.

- паспортом маршруту № 212, з якого вбачається, що місце скоєння ДТП по вул. Глушкова, що трапилось 10.02.2020 о 22 год. та місце виявлення транспортного засобу на стоянці ТЦ "Велика Кишеня" по вул. Глушкова м. Києва не співпадають із даними паспорту маршруту.

Водночас, твердження позивача стосовно того, що подані відповідачем-2 копії подорожнього листа від 10.02.2020 серії 2-1 БВ № 137701 жодним чином не підтверджують факту того, що винуватець ДТП ОСОБА_1 (працівник відповідача-2) в момент скоєння ДТП не перебував при виконанні своїх трудових обов`язків, не приймаються судом до уваги, оскільки, більш вірогідних доказів, щоб вказували б про протилежне, або ж спростовували б викладене вище у своїй сукупності, позивачем суду не представлено.

Таким чином, оскільки, позивачем не надано суду більш вірогідних доказів, щоб вказували, що винуватець ДТП ОСОБА_1 (працівник відповідача-2) в момент скоєння ДТП перебував при виконанні своїх трудових обов`язків, то за таких обставин суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , керуючи ввіреним йому транспортним засобом, після завершення робочого часу до території підприємства не прибув, з`їхав з маршруту, визначеного паспортом маршруту № 212, тобто, неправомірно ним заволодів, та скоїв ДТП за участю автомобіля позивача.

Згідно ч. 2-5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Відтак, за змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4 ст. 1187 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, суд відзначає, що в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23.12.2005 зазначено, що суб`єктом злочину, передбаченого ст. 289 КК, не можна визнавати осіб, які є співвласниками або законними користувачами транспортного засобу; працівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, котрі без належного дозволу здійснили поїздку на закріпленому за ними транспортному засобі; а також службових осіб, наділених повноваженнями щодо використання чи експлуатації транспортних засобів.

Тобто працівники підприємств, установ чи організацій можуть бути суб`єктами незаконного заволодіння транспортним засобом лише за умови, якщо вони вчиняють заволодіння незакріплених за ними транспортних засобів.

Вчинення ДТП під час використання службового автомобіля не у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, поза робочим часом, з урахуванням правил ч. 3 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідати за заподіяну шкоду повинен сам водій транспортного засобу ОСОБА_1 , а не страхувальник транспортного засобу ПП "Авен-Єзєр" чи власник Пономаренко О.В .

Аналогічні висновки застосування названих норм права викладені у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 2-879/13.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ПП "Авен-Єзєр" різниці між розміром матеріального збитку з урахуванням зносу і розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в сумі 133 318, 70 грн не підлягають задоволенню, оскільки, пред`явлені до неналежного відповідача-2, а мають бути заявлені до фізичної особи ОСОБА_1 .

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Сумській області - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В; ідентифікаційний код: 20033533) на користь Служби автомобільних доріг у Сумській області (40002, Сумська обл., м. Суми, вул. Роменська, будинок 79/2; ідентифікаційний код: 24014538) суму основного боргу в розмірі 21 748 (двадцять одна тисяча сімсот сорок вісім) грн 33 коп. пеню в розмірі 2 546 (дві тисячі п`ятсот сорок шість) грн 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн 23 коп., 3 % річних в розмірі 669 (шістсот шістдесят дев`ять) грн 64 коп. т витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн 00 коп.

3. В частині вимог Служби автомобільних доріг у Сумській області (40002, Сумська обл., м. Суми, вул. Роменська, будинок 79/2; ідентифікаційний код: 24014538) про стягнення з Приватного підприємства "Авен-Єзер" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, будинок 5; ідентифікаційний код: 30977976) 133 318, 70 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено : 25.08.2021( після виходу із відпустки)

Суддя Д.О. Баранов