ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2021 р. Справа№ 925/379/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 22.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 (повний текст підписано 25.05.2021)

у справі №925/379/21 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

про стягнення 584596,06 грн заборгованості та санкцій за газ

В судовому засіданні 22.07.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про стягнення 584596,06 грн. за договором постачання природного газу №1538/1920-ТЕ-36 від 27.09.2019, з яких: 490222,38 грн. пені, 94373,68 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором постачання природного газу №1538/1920-ТЕ-36 від 27.09.2019, щодо здійснення своєчасного розрахунку за спожитий природний газ.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 у справі №925/379/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 245111,19 грн. пені, 94373,68 грн. 3% річних, 8768,94 грн. судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором постачання природного газу за №1538/1920-ТЕ-36 від 27.09.2019, не здійснював своєчасно оплату наданих послуг, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору, однак з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 75%, дійшов висновку, що нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими до суми договору, тому з урахуванням прав та господарських інтересів відповідача зменшив їх на 50% до суми 245 111,19 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся 08.06.2021 до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 245 111,19 грн. скасувати та прийняти в цій частині рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 549-552, 599 Цивільного кодексу України, та процесуального права, ст.ст. 236, 238, 239 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог.

Вказує, що уклавши Договір постачання природного газу, сторони досягли усіх істотних умов договору та відповідно взяли на себе зобов`язання, визначені Договором, отже, підписавши договір постачання природного газу Відповідач взяв на себе зобов`язання у разі несвоєчасної оплати за поставлений природний газ щодо сплати Позивачеві пені у визначеному розмірі.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення та врахувати при цьому інтереси Позивача. Отже, судом першої інстанції при зменшенні розміру пені не було враховано ступеню виконання боржником зобов`язання щодо сплати основного боргу, штрафні санкції не були надмірно великі, а так само інтересу Позивача, оскільки АТ НАК «Нафтогаз України», як гарантований постачальник, який не може відмовитись від постачання природного газу споживачам незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів, несе обов`язок щодо своєчасного розрахунку з газодобувними підприємствами за договорами.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2018-2020р. Держава, покладаючи на AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків.

Вважає, що підстави для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з Відповідача, відсутні, а рішення в цій частині - не обгрунтоване та безпідставне.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу та в поясненнях до відзиву представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача передано 18.06.2021 на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 у справі №925/379/21 та призначено справу до розгляду на 22.07.2021.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.07.2021 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змінз підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та у поясненнях до нього.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 22.07.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

22.07.2021 на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність та те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

27.09.2019 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в особі начальника відділу договірної роботи Департаменту з операційної діяльності Осипенка А.А., який діє на підставі довіреності від 19.09.2019 №14-342, та ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі голови правління Олексенка В.В., що діє на підставі Статуту, було укладено договір постачання природного газу №1538/1920-ТЕ-36 на період 01 жовтня 2019 - 30 квітня 2020.

28.10.2019 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36. Змінено ціну природного газу (а.с. 23).

30.10.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 24) про об`єми постачання природного газу на жовтень 2019.

12.11.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 25). Сторони встановили ціну газу на листопад 2019.

29.11.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №4 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 26) про об`єми постачання природного газу на листопад 2019.

09.12.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №5 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 27). Сторони встановили ціну газу на грудень 2019.

20.12.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №6 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 28). Сторони розділити тарифи на газ та тарифи на транспортування газу.

27.01.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №7 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 29) про об`єми постачання природного газу на січень 2020.

28.01.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №8 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 30). Сторони встановили ціну газу на січень 2020 та вартість транспортування газу, а також змінили умови відповідальності сторін.

27.02.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №9 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 31) про об`єми постачання природного газу на лютий 2020.

24.02.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №10 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 32). Сторони встановили ціну газу на лютий 2020 та вартість транспортування газу.

20.03.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №11 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 33) про об`єми постачання природного газу на березень 2020.

23.03.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №12 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 34). Сторони встановили ціну газу на березень 2020 та вартість транспортування газу.

28.04.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №13 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 35) про об`єми постачання природного газу на квітень 2020.

30.04.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №14 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 36-37) про об`єми постачання природного газу з травня по вересень 2020. Також відкоригована ціна газу на квітень 2020 та строк дії договору до 30 вересня 2020.

20.05.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №15 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 38) про об`єми постачання природного газу на травень 2020.

22.05.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №16 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 39). Сторони відкоригували ціну газу на травень 2020 та вартість транспортування газу.

22.06.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №17 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 40). Сторони відкоригували ціну газу на червень 2020 та вартість транспортування газу.

29.06.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №18 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 41) про об`єми постачання природного газу на червень 2020.

22.07.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №19 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 42). Сторони відкоригували ціну газу на липень 2020 та вартість транспортування газу.

29.07.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №20 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 43) про об`єми постачання природного газу на липень 2020.

31.07.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №21 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 (а.с. 44) про включення Споживача в реєстр споживачів гарантованого постачання.

Відповідно до умов п.2.1. Договору постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 23440,070 тис. куб. метрів.

На виконання умов Договору Позивач передав у власність Відповідача природний газ в об`ємі 35051,8928 м3 на загальну суму 85 274 150,67 грн, що підтверджується щомісячними актами приймання-передачі природного газу:

від 31.10.2019 2611,69915 тис. м3 на суму 13 883 637,23 грн. (а.с. 45);

від 30.11.2019 3922,07126 тис. м3 на суму 23 796 884,98 грн. (а.с. 46);

від 31.12.2019 3362,16700 тис. м3 на суму 17 888 957,42 грн. (а.с. 47);

від 31.01.2020 610,79600 тис. м3 на суму 3 499 245,40 грн. (а.с. 48);

від 29.02.2020 2026,22400 тис. м3 на суму 9 901 329,98 грн. (а.с. 49);

від 31.03.2020 817,82300 тис. м3 на суму 3 454 641,37 грн. (а.с. 50);

від 30.04.2020 448,60000 тис. м3 на суму 1 626 350,86 грн. (а.с. 51);

від 31.05.2020 229,02000 тис. м3 на суму 659 544,61 грн. (а.с. 52);

від 30.06.2020 1254,70100 тис. м3 на суму 3 412 445,45 грн. (а.с. 53);

від 31.07.2020 1615,01800 тис. м3 на суму 4 693 287,53 грн. (а.с. 54);

від 31.08.2020 553,31000 тис. м3 на суму 2 060 517,59 грн. (а.с. 55);

від 30.09.2020 74,51700 тис. м3 на суму 397 308,25 грн. (а.с. 56).

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

Листом від 21.10.2020 за вих. 1640 відповідач відкоригував переплату по договору від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 та попросив позивача зарахувати суму 6 228 997,87 грн в рахунок виконання договору №20/21-8165-ТЕ-36 від 25.09.2020 (а.с. 57).

Несвоєчасне виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення нарахувань на суму боргу з Відповідача. Позивач просить стягнути з Відповідача борг у загальній сумі 584 596,06 грн. заборгованості та санкцій за газ, з яких:

- 490 222,38 грн пені,

- 94 373,68 грн 3% річних,

та відшкодування судових витрат.

Відповідно до пункту 9.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних втрат, збитків встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідач вимоги визнає опосередковано та просить зменшити на 75% розмір пені і подає документи по понесених витратах на модернізацію обладнання, про збитковість виробництва теплової енергії для населення. Подав відзив на позов. Просить розстрочити на один рік виконання рішення суду.

Інших доказів сторонами не подано.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договором (Позивач та відповідач) є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання на ринку послуг в Україні, що підтверджено витягами з ЄДРПОУ. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки природного газу як різновид товару - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір також відповідає вимогам статей 712, 714 ЦК України, 264 ГК України, якими передбачено, що за договором поставки постачальник зобов`язується передати у встановлений строк товар (енергоносії) приєднаними мережами у власність покупця для використання його у підприємницькій або іншій діяльності, не пов`язаній з сімейним, домашнім або подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Договір постачання природного газу від 27.09.2019 №1538/1920-ТЕ-36 та додаткові угоди до Договору не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними та не розірвані в установленому порядку. Судом враховано презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно з п. 5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач здійснив поставку природного газу, а Відповідач прийняв природній газ на загальну суму 85 274 150,67 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020 (а.с. 45-56), підписаними уповноваженими представниками сторін та не оспорюється сторонами.

Претензій щодо кількості, якості отриманих енергоносіїв (як різновиду товарної продукції) - не заявлено.

Суд вважає, що строк для оплати вартості за поставлений та спожитий відповідачем природний газ настав, та враховує відсутність претензій Відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до умов п.п. 7.2. Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

На підставі вказаних положень Позивачем нараховано Відповідачу до сплати:

490 222,38 грн пені за окремі періоди прострочення (розрахунок пені а.с. 8-12).

94 373,68 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами за період прострочення з урахуванням періодів прострочення та фактичної оплати за розрахунковий період, які просить стягнути з відповідача.

Сторонами укладено письмовий договір про забезпечення виконання умов основного договору у виді пені, ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Вимоги про стягнення 3% річних грунтуються на приписах ст. 625 ЦК України про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місмцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 49 222,38 грн пені та 94373,68 грн 3% річних.

При цьому позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені та 3 % річних на 75 %.

Вказане клопотання відповідача було мотивоване тим, що розмір заявлених позивачем штрафних санкцій є надмірним та виходить за межі принципів розумності і справедливості, а також відсутністю у позивача збитків внаслідок дій відповідача.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору, не надав суду і свого контррозрахунку вимог, але скористався своїм процесуальним правом.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 217 Господарського кодексу України).

Водночас, частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України визначено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на наведені правові норми, клопотання відповідача та те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач не зазнав збитків, суд дійшов вірного висновку, що нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими до суми договору, тому з урахуванням прав та господарських інтересів відповідача правомірно зменшив їх на 50%, частково задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в частині стягнення пені в сумі 245 111,19 грн. В решті вимог позивачеві обґрунтовано відмовив.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та відмова в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на один рік не оскаржується сторонами в апеляційному порядку, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для зменшення розміру пені на 50%, що підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Між сторонами було укладено Договір постачання природного газу від 27.09.2019 р. за №1538/1920-ТЕ-36. Предметом договору є продаж природного газу Відповідачу Позивачем з жовтня 2019 року по вересень 2020 року.

Відповідно з п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується Відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

В ході виконання договору утворювалась заборгованість Відповідача перед Позивачем за отриманий природний газ. Основними негативними факторами, що істотно вплинули на виникнення заборгованості, у першу чергу, за доводами відповідача, стали:

-зростання ціни на енергоносії, зокрема на природний газ та електричну енергію, що використовуються/споживаються в процесі виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, послуг централізованого опалення, постачання гарячої води;

-несвоєчасність перегляду уповноваженими органами державної влади тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води;

-несвоєчасне та не в повному обсязі відшкодування збитків та втрат підприємств жилого-комунального господарства, обумовлених державним регулюванням тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води;

-значна заборгованість споживачів, в першу чергу населення за теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води.

За умовами п. 5.1 договору купівлі-продажу природного газу, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Поставлений позивачем природний газ з жовтня 2019 по вересень 2020 року загальною вартістю 85 274 150,67 грн. оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 5.1. договору.

Згідно статей 230, 231 Господарського процесуального кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі із власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.п. 3.17.4 пп. 3.17 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції»).

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічні правові позиції щодо зменшення розміру штрафних санкцій викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 31.03.2020 у справі № 920/431/19, від 29.04.2020 у справі № 917/693/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів зазначає про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 з огляду на те, що у даній справі суд першої інстанції прийняв рішення про часткове задоволення позову у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Вказані встановлені обставини та застосування норм матеріального права, а саме: пункту 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 ГК України в рішенні суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення пені повністю співвідносяться з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у подібних правовідносинах.

На час розгляду даної справи вже наявна єдина правозастосовча практика і саме у подібних правовідносинах, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин, а саме щодо права суду на зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 у справі №925/379/21.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 у справі №925/379/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 у справі №925/379/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/379/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 30.08.2021.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська