ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Черкаси справа № 925/931/21

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко в приміщенні суду у відкритому підготовчому засіданні розглянув справу за позовом приватного підприємства «Уманське бюро експертиз», Черкаської області, м. Умань, вул. Старицького, 5

до публічного акціонерного товариства «Еталон», Черкаська область, м. Умань, вул. Старицького, 5

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», м. Київ, вул. М. Грушевського, 4 н/п №53

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс», м. Київ, вул. Пушиної Феодори, 30/32

про стягнення 150000,00 грн заборгованості,

без участі представників сторін та учасників.

Приватне підприємство «Уманське бюро експертиз» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Еталон» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс»

про стягнення частини заборгованості в сумі 150000,00 грн на виконання умов мирової угоди від 13.05.2014 у справі №05/5026/1035/2012, та відшкодування судових витрат.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

В процесі вирішення банкрутного провадження стосовно ПАТ «Еталон» м. Умань у справі №05/5026/1035/2012 була укладена мирова угода від 13.05.2014 між боржником ПАТ «Еталон» та комітетом кредиторів ПАТ «Еталон» (а.с. 19-22).

Відповідно до п.п. 1.9.1, 1.9.2 Мирової угоди боржником ПАТ «Еталон» підтверджені зобов`язання перед кредитором ТОВ «ФК «Стандарт Капітал» складали 3523225,92 грн. - вимоги, забезпечені заставою майна боржника, та 1073 грн. - вимоги конкурсного кредитора першої черги.

В подальшому право вимоги за мировою угодою було відступлено кредитором ТОВ «ФК «Стандарт Капітал» на користь ТОВ «ФК «Централ фінанс» на підставі договору від 29.11.2019 купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 23-26).

Надалі набувач права вимоги «ФК «Централ фінанс» відступив своє право на користь ПП «Уманське бюро експертиз» на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2021 прав вимоги (а.с. 29-33).

На підставі господарської угоди позивач набув прав кредитора у спірному зобов`язанні шляхом заміни кредитора та відступлення права вимоги - положення п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України та приписи ст.ст. 4, 11 ЦК України.

Дійсність зобов`язання не ставиться сторонами під сумнів.

Невиконання умов мирової угоди боржником перед кредитором стало причиною звернення кредитора до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу, оскільки мирова угода в процедурі банкрутства не є виконавчим документом і не може бути виконана за правилами виконавчого провадження.

Відповідач ПАТ «Еталон» направив суду та вручив позивачеві відзив на позов та визнав наявність заборгованості перед позивачем на виконання мирової угоди.

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи письмові доводи та пояснення сторін, господарський суд з урахуванням визнання позову дійшов висновку про задоволення позовних вимог за результатами проведення підготовчого засідання з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного набуття права вимоги на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору від 26.03.2021.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу прав від 26.03.2021 є договором купівлі-продажу прав як різновиду товару і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати право у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти право і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Позовні вимоги позивач ґрунтує на мировій угоді від 13.05.2014 у справі №05/5026/1035/2012 про банкрутство ПАТ «Еталон», що була укладена між боржником ПАТ «Еталон» та комітетом кредиторів ПАТ «Еталон» (а.с. 19-22).

Відповідно до п.п. 1.9.1, 1.9.2 Мирової угоди зобов`язання боржника ПАТ «Еталон» перед кредитором ТОВ «ФК «Стандарт Капітал» складали 3523225,92 грн. - вимоги, забезпечені заставою майна боржника, та 1073 грн. - вимоги конкурсного кредитора першої черги.

Право цієї вимоги за мировою угодою було відступлено кредитором ФК СК на користь ТОВ «ФК «Централ фінанс» на підставі договору від 29.11.2019 купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 23-26).

В подальшому набувач права ФК ЦФ відступив своє право на користь ПП «Уманське бюро експертиз» на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2021 прав вимоги (а.с. 29-33).

Тобто позивач набув прав кредитора у спірному зобов`язанні шляхом заміни кредитора та відступлення права вимоги - положення п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України.

Дійсність зобов`язання не ставиться сторонами під сумнів.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу прав від 26.03.2021 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Невиконання боржником свого зобов`язання за мировою угодою, укладеною в процедурі банкротства, - може мати наслідком звернення кредитора до суду з вимогами до боржника про примусове стягнення заборгованості в позовному провадженні в розмірі зобов`язання за мировою угодою.

Такі правові позиції містяться в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/661/20, які поділяє господарський суд Черкаської області.

Відповідач визнав заборгованість перед позивачем у відзиві на позов.

Судом перевірено розрахунок позивача 150000 грн. заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судове рішення за результатами проведення підготовчого засідання прийняте при визнанні позову відповідачем - відповідно до приписів ст. 185 ГПК України.

Відсутність коштів у відповідача на виконання грошового зобов`язання, відсутність фінансування - не є підставою звільнення відповідача від виконання зобов`язання за договором.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно ст. 129 ГПК України при визнанні позову судові витрати належить покласти на Відповідача в розмірі 50% (1135,00 грн.). Решту 50% (1135,00 грн.) понесених витрат належить повернути позивачеві на підставі його письмової заяви на адресу суду.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: публічного акціонерного товариства «Еталон», м. Умань Черкаської області, вул. Старицького, 5, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: приватного підприємства «Уманське бюро експертиз», м. Умань Черкаської області, вул. Старицького, 5, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

150000,00 грн основного боргу, 1135,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 19.08.2021.

Суддя Г.М.Скиба