СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2021 р. Справа № 917/1357/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Юрченко В.В.,

представник відповідача, Лаврук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, за вх. №1513 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.21 (повний текст складено 21.04.21, суддя Безрук Т.М.) у справі № 917/1357/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітінтех Україна", м.Чугуїв, Харківська область,

до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький Ремонтно-механічний завод", м.Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 608 841, 46 грн.

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітінтех Україна" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький ремонтно-механічний завод" про стягнення 608841,46 грн. за договором поставки № 01/02/18 від 01.02.2018р., у тому числі 448400,00 грн. основного боргу, 78230,44 грн. пені, 50758,88 грн. інфляційних, 31452,14 грн. - 3 % річних.

Господарським судом Полтавської області від 20.04.2021 прийнято рішенням яким, позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький ремонтно-механічний завод" (вул. 29 Вересня, буд. 10/24, офіс 62А, м.Кременчук, Полтавська область; ідентифікаційний код 00380391) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітінтех Україна" (пров. Червономанєжний, буд. 6, м. Чугуїв, Харківська область, 63503; ідентифікаційний код 40241989) 448400 грн 00 коп. основного боргу, 71744 грн 00 коп. пені, 30899 грн. 32 коп. - 3% річних, 50758 грн. 88 коп. інфляційних, 9041 грн 16 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору, 12740 грн 00 коп. відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

В іншій частині у позові відмовлено рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький ремонтно-механічний завод» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 р. у справі № 917/1357/20, в якій просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування усіх обставин справи.

Зокрема посилається, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що товарно-транспортна накладна (СМR) від 20.02.2018 р. підтверджує виключно доставку товару, та жодним чином не підтверджує його вартість. Судом також не було взято до уваги, що у заявці на перевезення вантажу автомобільним транспортом №0212/18 від 12.02.2019, яка підписана позивачем та перевізником ТОВ «АНТРАЙ» (а.с.29) зазначено оголошену вартість вантажу токарного верстату швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску в кількості 1 шт 11 300 евро. Наполягає, що ніякого договору поставки № 01/02/18 від 01 лютого 2018 р. між позивачем та відповідачем як цілісного документу, належним чином підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками юридичних осіб не існує. Вважає, що відповідач розрахувався із позивачем за поставлений товар у повному обсязі, а тому заборгованість відсутня.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2021 р. у справі № 917/1357/20 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький ремонтно-механічний завод на рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 у справі №917/1357/20 та встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 14.06.2021

14.06.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважають, що твердження заявника апеляційної скарги про відсутність Договору поставки № 01/02/18 є безпідставними. Звертають увагу суду, що матеріали справи містять копію підписаного між сторонами Договору поставки № 01/02Є2018 від 01.02.2018 р.

У зв`язку з відпустками судді Терещенко О.І. та судді Хачатрян В.С., які входили до складу колегії суддів на підставі розпорядження від 18.06.2021 р. Керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за наслідками якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2021 р. по справі № 917/1357/20 розгляд справи призначено на 06.07.2021 р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 р. у судовому засіданні оголошувалася перерва до 17.08.2021 р.

У зв`язку з відпусткою судді Дучал Н.М., яка входила до складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.08.2021, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за наслідками якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.

У судове засіданні, яке відбулося 17.08.2021 р. оголошувалася перерва до 26.08.2021 р.

У зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В., який входив до складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 26.08.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідками якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

У судових засіданнях, представник заявника апеляційної скарги наполягав на своїх вимогах.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі ( ч.1 ст.270 ГПК України).

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітінтех Україна" (далі - позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький ремонтно-механічний завод" (далі - відповідач, покупець) укладений договір поставки № 01/02/18 від 01 лютого 2018 року (далі - Договір); (т.с. 1, а.с.16-19).

Згідно з п. 1.1. 2.1 Договору позивач зобов`язується поставити і передати у власність відповідачу вживане обладнання, вказане в п. 2.1. Договору, а саме токарний станок швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску (далі - обладнання) в кількості 1 шт. загальною вартістю 1120000,00 грн., а відповідач оплатити і прийняти обладнання.

Відповідно до п. 2.2 Договору ціна договору становить 1 120 000, 00 грн. та є еквівалентом 32 000, 00 євро за курсом 35.

Згідно п. 3.1.1. Договору, відповідач сплачує в гривні передоплату позивачу в розмірі 20 000,00 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривні по відношенню до євро на момент сплати, згідно виставленого рахунку.

Відповідно до п. 3.1.2. Договору відповідач сплачує позивачу суму в гривні, еквівалентну 6000,00 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривні по відношенню до євро на момент сплати, на протязі 30 календарних днів з моменту поставки обладнання.

Також, відповідно до п.3.1.3. Договору відповідач сплачує позивачу суму в гривні, еквівалентну 6000,00 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривні по відношенню до євро на момент сплати, на протязі 60 календарних днів з моменту поставки обладнання.

На виконання п. 3.1.1 договору позивач виставив відповідачу рахунок № 02-18 від 07.02.2018 р. на сплату 671 600,00 грн. попередньої оплати за обладнання ( т.с. 1 а.с.24).

07.02.2018р. відповідачем сплачено 600 000,00 грн. передплати обладнання, що підтверджується випискою по рахунку (т.с. 1 , а.с.20).

22.02.2018р. відповідачем сплачено 71 600,00 грн. передплати за обладнання, що підтверджується випискою по рахунку ( т. с. 1, а.с.21).

Загальна сума сплачених відповідачем коштів становить 671 600,00 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору, позивач повинен поставити обладнання на протязі 30 днів з моменту виконання відповідачем умов п. 3.1. і. Договору, тобто до 22.03.2018 р.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що позивач поставляє обладнання відповідачу на умовах «DDP», передбачених міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС 2010» за адресою: Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Заводська, 4е.

З метою виконання умов Договору та поставки обладнання відповідачу позивачем був укладений договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «Антрай» на транспортно-експедиційне обслуговування автомобільним транспортом № 12-02-18 від 12.02.2018 р. (т.с. 1, а.с.25-28).

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антрай» підписано заявку № 0212/18 від 12.02.2018 р. на перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якій узгоджено маршрут перевезення, вантаж - токарний станок швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску (далі - обладнання) в кількості 1 шт., адресу розвантаження: Україна, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Заводська, 4е (т.с. 1 , а.с.29).

Відповідно до міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) lnternationaler Frachtbrief від 20.02.2018 проставлена відмітка митного органу про ввезення товару на територію України 26.02.2018 та перебування його під митним контролем (т.с.1 а.с.31).

У графі 24 цієї міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) підтверджено отримання товару підписом та печаткою Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький ремонтно-механічний завод" (відповідача); (т.с.1, а.с.31). Вказана відмітка відповідачем не оспорено.

26.02.2018 позивач оформив та підписав накладну № б/н від 26.02.2018 та акт приймання-передачі майна від 26.02.2018 в підтвердження передачі відповідачу обладнання - токарного станку швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску, в кількості 1 шт. Проте вказані накладну та акт відповідач не підписав (т.с.1 а.с.207, 208).

ТОВ «АНТРАЙ» в рахунку № Е-43 від 02.03.2018 р. зазначив дату вивантаження обладнання 02.03.2018р. (т.с. 1 а.с.30).

Позивач направив відповідачу вимогу від 08.07.2020 вих. № 3/08-07/2020 про підписання акту приймання-передачі та накладної на обладнання. Це підтверджується поштовим описом вкладення та накладною від 08.07.2020 (т.с. 1 а.с.32-37).

Також позивач направив відповідачу претензію від 08.07.2020 вих. № 4/08-07/2020 про сплату залишку вартості обладнання в сумі 448400,00 грн. Це підтверджується поштовим описом вкладення та накладною від 08.07.2020 (а.с.38-47).

Відповідач оплати заборгованості не провів, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Як зазначалося вище, позовні вимоги судом першої інстанції задоволено частково. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність матеріалами справи укладання між позивачем та відповідачем Договору поставки № 01/02/18 від 01 лютого 2018 року , виконання його умов з боку позивача та не виконання його умов щодо повної оплати поставленого товару з боку відповідача.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на нижче викладене.

Відповідно до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ( ст.526 ЦК України)

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вбачається з тексту позовної заяви, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю між позивачем та відповідачем Договору поставки, ксерокопію якого було надано до позовної заяви.

Відповідач ( заявник апеляційної скарги) заперечує проти існування між сторонами Договору, на умови якого посилається позивач, оскільки у сторін відсутній оригінал Договору.

Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.3 та ч. 4 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Стаття 91 Господарського процесуального кодексу України встановлює, шо письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. ( ч.5 ст. 73 ГПК України)

Судова колегія бере до уваги, що ч. 6 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно пояснень представників сторін, які було, зокрема, надано і під час апеляційного провадження, оригінал Договору поставки № 01/02/18 від 01.02.2018 р. на якому містилися підписи та печатки представників сторін у сторін відсутній.

До матеріалів справи додано копію рахунку-фактури № 02-18 від 07.02.2018 р. в якому зазначено постачальник «ТОВ «ВІТІНТЕХ Україна», платник ПрАТ «КРМЗ» , передплата за токарний верстат швейцарського типу з ЧПК TSUGAMI BS 20, 1996 року виробництва , одна одиниця, ціна за одиницю 933333, 33 грн, сума 559666,67 грн, податок на додану вартість 111933,35 грн, загальна сума з ПДВ 671600,00 грн, загальна сума до сплати складає шістсот сімдесят одна тисяча грн 00 коп.

До матеріалів справи позивачем додано докази укладання позивачем договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом, а саме ксерокопія Договору №12-02-18 на транспортно-експедиційне обслуговування автомобільним транспортом від 12.02.2018 р. підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТРАЙ» та ТОВ «ВІТІНТЕХ Україна», (т .с.1 а.с.25-28/, ксерокопія заявки № 0212/18 від 12.02.2018 р. на перевезення вантажу автомобільним транспортом, з тексту якого вбачається, що вантаж Токарний верстат швейцарського типу ЧПК TSUGAMI BS 20, 1996 року виробництва , одна одиниця,, оголошено. Вартістю 11 300 євро, повинен був розвантажений за адресою Україна, м.Світловодськ, Кіровоградська обл, вул.Заводська 4е, копія Рахунку № Е-43 від 02.03.2019 за транспортно-експедиційній послуги, який було виписано ТОВ «ВІТІНТЕХ Україна» на суму 39320 грн. ( а.с.30 т.с.1)

Згідно тексту претензії , яка була надіслана представниками позивача на адресу відповідача 08.07.2020 вих. № 3-08-07/2020 . позивач вимагав підписати Договір постачання № 01/02/18 від 01.02.2018 р. та повернути один підписаний примірник Договору постачання № 01/02/18 від 01.02.2018 р. на адресу ТОВ «ВІТІНТЕХ УКРАЇНА» протягом п`яти днів, а також підписати акт прийома-передачі майна від 26.02.2019 за Договором Постачання № 01/02/18 від 01.02.2018 р. та повернути один примірник на адресу позивача.

08.07.2020 р. представники позивача надіслали на адресу відповідача претензію в якій з посиланням, що 01.02.2018 р. між ТОВ «ВІТІНТЕХ Україна» та ПРАТ «Кременчуцький ремонтно- механічний завод» було укладено договір постачання токарного верстата та поставки зазначеного верстата на адресу м. Світловодськ, вул.Заводська,4е вимагали сплатити 448 400 грн., а також інфляційні витрати, три відсотка річних та пеню. ( а.с.38-44)

Відповідно до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У відзиві на позовну заяву від 03.02.2021 р., яка є заявою по суті справи, відповідач визнав факт укладання Договору поставки 01.02.2019 р. між ТОВ «Вітінтех Україна» та ПрАТ «Кременчуцькій РМЗ» 01.02.2019 та зазначив , що це обладнання він не прийняв. ( а.с.165-167 т.с. 1)

З огляду на наведене, твердження заявника апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції про укладання між позивачем та відповідачем Договору, спростовується матеріалами справи, оскільки зазначений висновок було зроблено з врахуванням приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Договір № 01/02/18 від 01.02.2018 р., ксерокопія якого міститься в матеріалах справи, за своєю правовою суттю є договором поставки.

Відповідно до приписів ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. ( ч.2 ст.712 ЦК України)

Стаття 655 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порядок розрахунків сторони визначили у розділі 3 Договору поставки №01/02/18.

Так, відповідно до п.3.1. Договору оплата по Договору здійснюється згідно Таблиці № 1 наступним чином:

3.1.1 Покупець сплачує Постачальнику суму в гривне, еквівалентної 20 000 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривни по відношенню к євро станом на момент оплати ( згідно виставленого рахунку).

3.1.2. Покупець сплачує Постачальнику суму в гривне, еквівалентну 6 000 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривни по відношенню к євро станом на момент плати ( згідно виставленому рахунку) на протязі 30 календарних днів з моменту поставки Обладнання.

3.1.3. Покупець сплачує Постачальнику суму в гривне еквівалентній 6 000 євро із розрахунку офіційного міжбанківського курсу гривни по відношенню к євро станом на момент оплати ( згідно виставленого рахунку), на протязі 60 календарних днів з моменту поставки Обладнання.

Тобто, враховуючи приписи п.3.1.2 та 3.1.3 Договору, обов`язок покупця (відповідача) щодо повної оплати вартості товару виникає саме з моменту поставки обладнання, а не з моменту його приймання за актом прийома-передачі.

Умови постачання визначені у розділі 5 Договору.

Відповідно до п.5.1. договору, Постачальник поставляє Обладнання, зазначене в Таблиці 1 Договору, Покупцю на умовах DDP за адресою Україна, Кіровоградська область, м.Світловодськ. вул. Заводська, 4е, передбаченими міжнародними правилами толкування торгових термінів «ИНКОТЕРМС 2010».

Умови поставки DDP «ИНКОТЕРМС 2010». ( поставка з оплатою мита, з зазначенням місця призначення) означає, що продавець надає експертну та імпортну митну очистку та готовий до розвантаження з транспортного засобу який прибув товар в розпорядження покупця у визначеному місці призначення.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами під час апеляційного провадження, з метою виконання умов Договору та поставки обладнання відповідачу позивачем був укладений договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «Антрай» на транспортно-експедиційне обслуговування автомобільним транспортом № 12-02-18 від 12.02.2018 р. (т.с. 1, а.с.25-28).

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антрай» підписано заявку № 0212/18 від 12.02.2018 р. на перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якій узгоджено маршрут перевезення, вантаж - токарний станок швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску (далі - обладнання) в кількості 1 шт., адресу розвантаження: Україна, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Заводська, 4е (т.с. 1 , а.с.29).

Відповідно до міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) lnternationaler Frachtbrief від 20.02.2018 проставлена відмітка митного органу про ввезення товару на територію України 26.02.2018 та перебування його під митним контролем (т.с.1 а.с.31).

У графі 24 цієї міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) підтверджено отримання товару підписом та печаткою Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький ремонтно-механічний завод" (відповідача); (т.с.1, а.с.31). Вказана відмітка відповідачем не оспорена.

26.02.2018 позивач оформив та підписав накладну № б/н від 26.02.2018 та акт приймання-передачі майна від 26.02.2018 в підтвердження передачі відповідачу обладнання - токарного станку швейцарського типу з ЧПУ TSUGAMI BS20 1996 року випуску, в кількості 1 шт. Проте вказані накладну та акт відповідач не підписав (т.с.1 а.с.207, 208).

ТОВ «АНТРАЙ» в рахунку № Е-43 від 02.03.2018 р. зазначив дату вивантаження обладнання 02.03.2018р. (т.с. 1 а.с.30).

Таким чином, матеріалами справи доведено, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на умовах, які було встановлено у розділі 5 Договору.

Стаття 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до приписів ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 4 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. ( ст. 693 ЦК України)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснив повної оплати ціни товару, яка була зазначена як у п.2.1. Договору поставки № 01/02/18 від 01.02.2018 р., а саме 993 333грн 33 коп, так і в рахунку фактурі № 02-18 від 07.02.2018, який було сплачено відповідачем.

Посилання заявника апеляційної скарги, що зазначена вартість включає вартість пуско-налагоджувальних робіт, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 3.1.4 Договору сторони передбачили, що в разі порушення покупцем строків оплати, передбачених п. 3.1 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період обчислення пені, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки платежу, але не більше ніж за шість календарних місяців з дня виникнення у постачальника вимоги про нарахування пені.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції було перевірено надані позивачем розрахунки та встановлено, що при визначенні періоду нарахування пені, інфляційних та 3 % річних позивачем не враховані умови п. 3.1.2 та п. 3.1.3 Договору, якими передбачено сплату відповідачем залишку вартості товару рівними частинами через 30 та через 60 календарних днів. Після проведення перерахунку судом першої інстанції була встановлена належна до стягнення сума пені у розмірі 71744 грн 00 коп., та 3% річних у розмірі 30899 грн. 32 коп.

В іншій частині вимоги про стягнення пені та 3% річних судом відхилене як безпідставні.

Вимоги про стягнення 50758 грн. 88 коп. інфляційних не перевищують розрахункову суму, а тому задоволено судом першої інстанції повністю.

Судова колегія перевіривши розрахунки суду першої інстанції, з ними погоджується, і також приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 71744 грн 00 коп. пені, 30899 грн. 32 коп. - 3% річних, 50758 грн. 88 коп. інфляційних, 9041 грн 16 коп, а також суми основного боргу у розмірі 448400 грн є такими, що підлягали задоволенню.

Що стосується твердження заявника апеляційної скарги про те, що його представником у судовому засіданні було заявлено усне клопотання про застосування строків позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судова колегія, дослідивши протокол судового засідання від 20.04.2021 по справі № 917/1357/20, встановила, що у протоколі відсутнє будь-яке посилання про заявлене відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності.

Стаття 224 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що учасники справи мають право ознайомитися з технічним записом судового процесу, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня підписання протоколу у справі подати до суду письмові зауваження з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання.

Матеріали справи не містять письмових зауважень сторін, до протоколу судового засідання від 20.04.2021 по справі № 917/1357/20.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що заявником апеляційної скарги не доведено, що ним у визначений ст. 267 ЦК України спосіб було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Стаття 275 Господарського процесуального кодексу України встановлює повноваження суду апеляційної інстанції.

Так, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст.276 ГПК України)

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький Ремонтно-механічний завод", м.Кременчук, Полтавська область, на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 по справі № 917/1357/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2021 по справі № 917/1357/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.08.21

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян