ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1215/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/1215/21

за позовом керівника Доброславської окружної прокуратури (67500, Одеська обл., Одеський район, с. Доброслав, вул. Центральна, 85)

в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 20990849)

до відповідача: Фермерського господарства "Відокремлена садиба "Серпень" (66033, Одеська обл., Кодимський р-н, село Лабушне, вулиця Леніна, будинок 85/1; )

про стягнення 175680,00 грн.

представники сторін:

від прокуратури Ейсмонт І.С.;

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Доброславської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства "Відокремлена садиба "Серпень", в якому просить господарський суд стягнути з відповідача 160000,00 грн. основного боргу за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству, 15680,00 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування вимог керівник Доброславської окружної прокуратури посилається на порушення відповідачем умов Договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству №120 ФГ-2017 від 04.12.2017р. (далі Договір).

Ухвалою від 05.05.2021р. прийнято позовну заяву (вх.№1257/21 від 30.04.2021р.) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1215/21, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.06.2021р.; запропоновано відповідачу реалізувати процесуальне право на подання відзиву.

02.06.2021р. протокольною ухвалою відкладено підготовче судове засідання на 14.07.2021р.

14.07.2021р. протокольною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.08.2021р.

02.08.2021р. оголошено перерву у судовому засіданні до 25.08.2021р.

25.08.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку представника у судові засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду, які надсилались відповідачу рекомендованими листами, повертались на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокуратури та представника позивача, суд встановив наступне.

Щодо підстав представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за №3- рп/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку.

Згідно пункту 1 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційного суду України, прокурори та їх заступники подають позовні заяви саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Як вбачається з пункту 2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційного суду України, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. В тому числі такі випадки передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як було зазначено прокуратурою у позові, неналежне виконання відповідачем вимог договору підриває економічні інтереси держави та виникнення заборгованості перед бюджетом.

Одеське відділення Укрдержфонду підтримки фермерських господарств листами від 06.02.2020 за № 015/46, 11.06.2020 за № 015/151, 23.12.2020 за № 53-15/253, 05.02.2021 за № 53-15/139 направило відповідачу претензії з вимогами повернути Державному бюджету України кошти фінансової допомоги.

Водночас листом від 31.03.2021р. №53-15/183 Одеське відділення Укрдержфонду підтримки фермерських господарств просило Доброславську окружну прокуратуру розглянути можливість щодо здійснення представницьких повноважень у суді, спрямованих на стягнення заборгованості з фермерського господарства.

Згідно до п. 3.1.2. договору № 120 від 02.12.2017 Український державний фонд підтримки фермерських господарств має право вимагати від фермерського господарства повернення фінансової підтримки на поворотній основі відповідно до графіка. Однак, Одеським відділенням Укрдержфонду протягом 2019-2021 років, відповідно до листа № 53-15/183 від 31.03.2021, належних заходів щодо стягнення заборгованості з ФГ «Відокремлена садиба «Серпень» не вжито та після залишення відповідачем претензії без задоволення, позовну заяву про стягнення заборгованості до суду не подано, а лише обмежилось направленням інформації до місцевої прокуратури, у зв`язку з чим, виникла необхідність представництва Доброславською окружною прокуратурою в суді інтересів держави.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів ради Європи № К (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідно до позиції Великої палати Верховного Суду викладеної у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт незвернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду.

Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Про підготовку даного позову Український державний фонд підтримки фермерських господарств попередньо повідомлений відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 12).

Щодо суті позовних вимог.

04.12.2017р. між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та Фермерським господарством «Відокремлена садиба «Серпень» було укладено Договір про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству №120 ФГ-2017, за умовами р. 1 якого Укрдержфонд надає фінансову підтримку на поворотній основі Фермерському господарству «Відокремлена садиба «Серпень» в сумі 400 000,00 грн, а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути зазначену суму фінансової підтримки у строк та на умовах, що визначені цим Договором.

Згідно з п. 3.2.1. договору фінансова підтримка надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суму фінансової підтримки на поворотній основі на поточний рахунок фермерського господарства, відкритий у банківській установі.

Пунктом 3.4.2. договору визначено, що фермерське господарство зобов`язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Укрдержфонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення згідно з встановленим графіком:

до 30 вересня 2018 року в сумі 80 000 грн;

до 30 вересня 2019 року в сумі 80 000 грн;

до 30 вересня 2020 року в сумі 80 000 грн;

до 30 вересня 2021 року в сумі 80 000 грн;

до 30 вересня 2022 року в сумі 80 000 грн.

Платіжним дорученням №45 від 11.12.2017р. Український державний фонд підтримки фермерських господарств перерахував відповідачу 400 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 договору фінансова підтримка на поворотній основі надається для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1102.

Крім того, згідно п. 5.1 договору № 120 ФГ від 04.12.2017 відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки Фермерське господарство «Відокремлена садиба «Серпень» зобов`язане сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.

Як було зазначено прокуратурою, на момент отримання фінансової підтримки Фермерське господарство «Відокремлена садиба «Серпень» було розташоване за юридичною адресою: Лиманський район, Одеська область, с. Кубанка, 1-й км Дороги Кубанка - Кремидівка, буд. 1, 67561. Разом з тим, 20.03.2018 відповідач змінив адресу на: Кодимський район, Одеська область, с. Лабушне, вул. Леніна, 85/1.

Згідно п. 6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102 (в редакції станом на дату виникнення договірних відносин) (далі Порядок) фінансова підтримка на конкурсних засадах на поворотній основі надається у розмірі, що не перевищує 500 тис. гривень, із забезпеченням виконання зобов`язання щодо повернення бюджетних коштів: новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, - строком від трьох до п`яти років для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності; іншим фермерським господарствам - строком до п`яти років для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, у тому числі для придбання маточного поголів`я сільськогосподарських тварин (телиць, нетелей, корів, свиноматок, ярок, вівцематок, кізочок та козоматок) та проведення оцінки відповідності виробництва органічної продукції (сировини), виробництва та переробки сільськогосподарської продукції, будівництва та реконструкції виробничих і невиробничих приміщень, для закладення багаторічних насаджень, розвитку кредитної та обслуговуючої кооперації, у тому числі для сплати пайових внесків до пайових фондів сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів, утворених фермерськими господарствами самостійно або разом з членами особистих селянських господарств, зрошення та меліорації земель.

Відповідно до п. п. 12, 13 Порядку фермерське господарство несе відповідальність згідно із законодавством за нецільове використання одержаних коштів та своєчасне і в повному обсязі повернення до державного бюджету коштів фінансової підтримки. Кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідний рахунок Фонду, відкритий в Казначействі за місцем реєстрації, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 30 Бюджетного кодексу України одним із джерел формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині кредитування є повернення кредитів, наданих з державного бюджету фермерським господарствам.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Бюджетного кодексу України у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 83 від 27.06.1991 з метою забезпечення реалізації державної політики підтримки селянських (фермерських) господарств та створення фінансових умов для становлення та розвитку приватного фермерського сектору економіки в Україні утворено Український Фонд підтримки селянських (фермерських) господарств. Відповідно до п. З постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року №478 Український державний фонд підтримки селянських (фермерських) господарств перейменовано в Український державний фонд підтримки фермерських господарств.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство» український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

27.09.2018р. відповідач повернув частину коштів фінансової підтримки згідно з Договором у розмірі 80 000,00 грн, які за графіком мали бути повернуті до 30.09.2018р.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів у сумі 160 000,00 грн, які мали бути повернуті: 1) до 30.09.2019р. 80 000,00 грн; 2) до 30.09.2020р. 80 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 160 000,00 грн основної заборгованості за Договором підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, перевіривши заявлений прокуратурою до стягнення розмір інфляційних втрат (15 680,00 грн), судом виявлено арифметичні неточності, у зв`язку з чим, суд здійснив власний розрахунок розміру інфляційних втрат.

Період 1 (30/09/2019 - 30/03/2021)Індекс інфляції
жовтень 2019100,70
листопад 2019100,10
грудень 201999,80
січень 2020100,20
лютий 202099,70
березень 2020100,80
квітень 2020100,80
травень 2020100,30
червень 2020100,20
липень 202099,40
серпень 202099,80
вересень 2020100,50
жовтень 2020101,00
листопад 2020101,30
грудень 2020100,90
січень 2021101,30
лютий 2021101,00
березень 2021101,70

Період 2 (30/09/2020 - 30/03/2021)Індекс інфляції
жовтень 2020101,00
листопад 2020101,30
грудень 2020100,90
січень 2021101,30
лютий 2021101,00
березень 2021101,70

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період 1:

IIc (100,70 : 100) (100,10 : 100) (99,80 : 100) (100,20 : 100) (99,70 : 100) (100,80 : 100) (100,80 : 100) (100,30 : 100) (100,20 : 100) (99,40 : 100) (99,80 : 100) (100,50 : 100) (101,00 : 100) (101,30 : 100) (100,90 : 100) (101,30 : 100) (101,00 : 100) (101,70 : 100) = 1.09901453

Інфляційне збільшення:

80 000,00 x 1.09901453 - 80 000,00 = 7 921,16 грн.

Період 2:

IIc (101,00 : 100) (101,30 : 100) (100,90 : 100) (101,30 : 100) (101,00 : 100) (101,70 : 100) = 1.07417183

Інфляційне збільшення:

80 000,00 x 1.07417183 - 80 000,00 = 5 933,75 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат складає 13 854,91 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних підлягають частковому задоволенню у розмірі 13 854,91 грн.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов керівника Доброславської окружної прокуратури (67500, Одеська обл., Одеський район, с. Доброслав, вул. Центральна, 85) в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 20990849) до Фермерського господарства "Відокремлена садиба "Серпень" (66033, Одеська обл., Кодимський р-н, село Лабушне, вулиця Леніна, будинок 85/1; ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Відокремлена садиба "Серпень" (66033, Одеська обл., Кодимський р-н, село Лабушне, вулиця Леніна, будинок 85/1; ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 20990849) 160 000,00 грн основного боргу, 13 854,91 грн інфляційних втрат на рахунок UA00155503; банк Державна казначейська служба, м. Київ; код ЄДРПОУ отримувача 20029342.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Відокремлена садиба "Серпень" (66033, Одеська обл., Кодимський р-н, село Лабушне, вулиця Леніна, будинок 85/1; ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Пушкінська, будинок 3; ) 2 607,82 грн витрат зі сплати судового збору за наступними реквізитами: р/р UA0000564, банк отримувача ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 25 серпня 2021р. Повний текст рішення складений та підписаний 02 вересня 2021 р.

Суддя Р.В. Волков