УХВАЛА

30 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/1267/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Жуков С.В., Огороднік К.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.01.2019

(в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації )

у справі № 916/1267/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго"

до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

09.07.2021, Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.01.2019 (в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації ) у справі №916/1267/16 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/1267/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021.

У зв`язку з відпусткою суддів Погребняка В.Я. та Білоуса В.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/1267/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Жуков С.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст.ст. 287 - 290 ГПК України, Суд дійшов висновку, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

На виконання вимог п. 5 частини 2 статті 290 Господарсько процесуального кодексу України, подаючи касаційну скаргу скаржником зазначено про неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема статей 28, 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та про наявність підстав для касаційного оскарження на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки у даних правовідносинах відсутній правовий висновок Верховного Суду

Частиною 1 ст. 300 ГПК України передбачено що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України, а тому право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними вище положеннями ст. 287 ГПК України.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися та зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

При цьому, визначивши підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, в касаційній скарзі заявник вказує на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, однак не обґрунтовує у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми/норм права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися і у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цієї норми/норм.

Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення Судом принципу змагальності сторін.

Суд звертає увагу скаржника на те, що зазначення у скарзі загальної вказівки на те, що касаційна скарга подається на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України без належного обґрунтування обраної підстави касаційного оскарження, недостатньо для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Оскільки скаржником не визначено належним чином підстави касаційного оскарження судових рішень як того вимагає ч. 2 ст. 287 ГПК України та п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог цієї ухвали скаржнику необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали

Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.

Статтею 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду встановлено наступні обставини.

Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2021 касаційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.01.2019 (в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації ) у справі №916/1267/16 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України у зв`язку з тим, що скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2270, 00 грн.та доказів направлення касаційної скарги всім учасникам справи листом з описом вкладення. На підставі статей 174, 292 ГПК України надано строк для усунення недоліків.

Ухвала Верховного Суду від 14.04.2021 про залишення касаційної скарги без руху 16.04.2021 вручена скаржнику - Державному підприємству "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення міжнародного рекомендованого відправлення №RK010972592UA, яке повернулось на адресу суду 17.06.2021, а 21.04.2021 вручена представнику скаржника - Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя", що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення №540, яке повернулось на адресу суду 20.05.2021.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2021 касаційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.01.2019 (в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації ) у справі №916/1267/16 повернуто на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, оскільки останнім не усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 14.04.2021.

Предметом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 (повний текст складено 28.01.2021), а тому останній день оскарження за приписами ст. 288 ГПК України закінчився - 17.02.2021, тоді як дану касаційну скаргу подано 09.07.2021, тобто зі значним пропуском строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого заявник наводить хронологію подій, які передували повторній подачі касаційної скарги, з яких насправді вбачається недотримання скаржником однаково обов`язкових для всіх учасників справи вимог щодо оформлення касаційної скарги, жодним чином не зазначаючи про те, що наведені ним події якимось чином свідчать про наявність поважних причин значного пропуску встановленого строку на касаційне оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок з доведення яких покладено на скаржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( ч. 3 ст. 13 ГПК України).

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

При цьому скаржником не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 у справі № 916/1267/16 та не наведено існування обставин, що унеможливили її оскарження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть вважатися поважними і такими, що дійсно перешкоджали зверненню у передбачений законом строк, оскільки скаржнику вже надавався строк для усунення недоліків, він був обізнаний щодо необхідності їх усунення, при цьому своїм правом на усунення недоліків не скористався.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже доводи скаржника щодо пропущення строку на касаційне оскарження у справі № 916/1267/16, викладені в клопотанні, не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки носять суб`єктивний характер і є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до ч. 3 ст. 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення недоліків, поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання письмових пояснень в яких зазначити підстави касаційного оскарження із зазначенням норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній та як відповідна норма повинна застосовуватися і у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цієї норми/норм.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 174, 234, 288, 290-292 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 та ухвали Господарського суду Одеської області від 22.01.2019 (в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації ) у справі №916/1267/16.

2. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.01.2019 (в частині розгляду клопотання керуючого санацією арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про затвердження змін до плану санації ДП "Санаторій "Сенетатя" та продовження процедури санації ) у справі №916/1267/16 залишити без руху.

3. Надати Дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями Державного підприємства "MEDISAN" лікувально-санаторної відновлюваної асоціації Державної канцелярії республіки Молдова "Санаторій "Сенетатя" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - - заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання письмових пояснень в яких зазначити підстави касаційного оскарження із зазначенням норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній та як відповідна норма повинна застосовуватися і у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цієї норми/норм.

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статями 292, 293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді С.В. Жуков

К.М. Огороднік