СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. Справа № 922/1010/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Гетьман Р.А.

за участі секретаря судового засідання Овчаренко О.С.

за участю представників сторін:

позивача Білик І.П.

третьої особи не з`явився

відповідача - Спасибо В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ТОВ "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ" (вх. № 1961Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі № 922/1010/21 (повний текст якої складено 10.06.2021 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Смірновою О.В.)

за Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", с. Гора Бориспільського р-ну Київської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
до товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ", м. Харків
про стягнення 1368300,05 грн.
ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ", в якому просить (з урахування заяви про зміну предмету позову від 31.05.2021 року, яка було прийнята судом до розгляду) стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 1595508,23 грн., пеню в сумі 111622,65 грн., 3% річних у сумі 26141,26 грн. та інфляційні втрати в сумі 82675,71 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна №2256 від 21.05.2019 року. Судові витрати (27239,21 грн. судового збору та 100,00 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду - відправка засобами поштового зв`язку кореспонденції іншим учасникам справи) позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі № 922/1010/21 клопотання позивача про передачу справи за підсудністю задоволено.

Вирішено направити матеріали справи № 922/1010/21 за позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ" про стягнення коштів до господарського суду Київської області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108) за територіальною підсудністю.

Ухвала мотивована тим, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, який укладений щодо користування нерухомим майном, тому, цей спір має розглядатися за місцезнаходженням майна за правилами виключної підсудності.

ТОВ "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ" із ухвалою суду не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно норми ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

На думку апелянта, зазначена норма має застосовуватися в сукупності з іншими нормам ГПК України, а саме, зокрема, в статті 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів

у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в ТОМУ числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке! є предметом спору, визнання недійсними актів, шо порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, шо є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або! фізичні особи - підприємці.

Так, апелянт вважає, що застосований у ст. 30 ГПК України термін «з приводу» є тотожним терміну «щодо», який застосований в п. 6) ч. 1 ст. 12 ГПК України. При цьому, на думку апелянта, є цілком очевидним, що позов «про стягнення коштів» ніяким чином не відноситься до переліку можливих предметів позовів, перелічених В П. 6) ч.1 ст. 12 ГПК України.

Крім того, зазначає, що позивач звернувся саме до господарського суду Харківської області, цим самим визнавши той факт, що належна територіальна підсудність цієї справи саме у Харківській області.

Також, просить при вирішенні даної скарги застосувати висновки, що містяться в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 червня 2019 року по справі № 903/432/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 у справі № 922/1010/21, зокрема, відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 16.07.2021.

16.07.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 оголошено перерву у розгляді справи № 922/1010/21 до 29.07.2021.

В судовому засіданні 29.07.2021 колегією суддів оголошено про перерву у розгляді справи до 19.08.2021.

В судове засідання, призначене на 19.08.2021, з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що об`єкт орендованого майна, з приводу господарського використання якого виникло грошове зобов`язання, знаходиться поза межами Харківської області, за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7.

Також колегії суддів відомий зміст правової позиції ВП/ВС у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021, відповідно до якої до спірних правовідносин застосовуються правила виключної підсудності.

Разом із тим, проаналізувавши обставини, які склалися у даному спорі, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо обов`язковості правових позицій ВС.

Очевидно, що правові позиції ВС не є обов`язковими для судів перших двох інстанції з огляду на той факт, що у ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій» законодавцем використане дієслово «враховуються»: «Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права».

Колегія суддів підкреслює, що в країнах ліберальних демократій імперативний припис закону не може бути сформульований фразами на кшталт «враховується», «приймається до уваги» тощо.

Крім того, колегія суддів враховує й те міркування, що правові позиції ВС не мають здатності конкурувати із нормами права, в силу чого не можуть мати аналогічної обов`язковості.

Таким чином, правові позиції ВС не є обов`язковими, а їх врахування судами нижчих інстанцій при вирішенні спорів є певною когнітивною процедурою, яка повинна забезпечувати належну якість правосуддя, в тому числі релевантність такого застосування; відсутність протиріч між визначеною правовою позицією та іншими правовими позиціями ВС; відповідність обраного судом способу вирішення спору загальним засадам цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України), нормам міжнародного законодавства тощо.

Щодо можливості застосування правової позиції ВП ВС у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021 до правовідносин, які склалися у даній справі.

Юридична проблема підсудності спорів про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку із орендою об`єктів нерухомості, містить полярно різні підходи ВС у постановах у справах №903/432/18, №905/1732/18 та ряду інших ВС заперечив виключну підсудність даного виду спорів.

В ряді інших постанов ВС була висловлена прямо протилежна правова позиція.

З метою досягнення правової визначеності у цьому питанні й було винесена постанова ВП ВС у справі № 911/2390/18, якою дана категорія спорів віднесена до виключної підсудності (з метою об`єктивності слід зазначити про наявність окремої думки ряду суддів ВП ВС Ткача І.В., Князєва В.С., Пількова К.М.).

Проаналізувавши ці обставини, колегія суддів вважає, що в узагальненому випадку ця правова позиція, безумовно, підлягає застосуванню як така, що забезпечує правову визначеність.

Однак, на переконання колегії суддів, у даній справі №922/1010/21 існують обставини, які свідчать про те, що застосування наведеної правової позиції не в повній мірі відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а крім того, суперечить принципу справедливості і розумності цивільного законодавства (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Так, позов був поданий тою самою стороною, яка згодом заявила клопотання про направлення справи за підсудністю (Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль").

На день подання ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" свого позову, правова позиція ВП ВС у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021 була сформована і оприлюднена.

Відповідаючи на запитання колегії суддів, представник позивача пояснила, що позов був поданий до господарського суду Харківської області помилково. Після встановлення помилки із підсудністю позивач звернувся до суду із клопотанням про направлення справи до належного суду.

Відповідач, в свою чергу, заперечував проти направлення справи за підсудністю і неодноразово заявляв, що розгляд спору в іншому суді, який знаходиться поза місцем розташування відповідача, в інший області, природним чином погіршує його становище, оскільки вимушує здійснювати відрядження до міста Київ та нести додаткові і доволі значні витрати.

Оцінивши ці обставини, колегія суддів зазначає, що внаслідок помилки позивача та суду (суд в першу чергу зобов`язаний знати і враховувати актуальні правові позиції ВС, зокрема, при вирішенні питання про порушення провадження у справі) та наступного виправлення цієї помилки склалася ситуація, в якій негативні наслідки помилки позивача та помилки суду першої інстанції були покладені на відповідача.

Такий перебіг подій, на думку колегії суддів, не відповідає тлумаченню ст. 6 Конвенції, якої дотримується ЄСПЛ.

Зокрема, вирішуючи наведений казус, колегія суддів зазначає, що ситуації припинення розгляду спорів в тому чи іншому суді та розгляд справи спочатку в іншому суді у зв`язку із зміною правових позицій ВС неодноразово траплялися і трапляються в Україні.

З цього приводу ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через виникнення так званих юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9/12/2010 р. у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08). У вказаних справах ЄСПЛ встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції.

Так, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1/12/2011 р. у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06).

З огляду на існування юрисдикційних конфліктів, ВП ВС у постановах від 21/11/2018 року у справі N243/5078/17; від 12/12/2018 року у справі N490/9823/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі N61/12676/17 та інших встановила правову позицію, що розгляд такого спору, де має місце юрисдикційний конфлікт, має завершитися за правилами того судочинства, відповідно до якого розглядається справа. Вказане зумовлено тим, що заявнику має бути забезпечено доступ до правосуддя. Це включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві.

На думку колегії суддів, аналогічний підхід повинний бути застосований і в разі помилки суду і позивача в підсудності.

Заінтересована сторона, яка наполягає на оперативному, своєчасному вирішенні спору, не повинна нести негативні наслідки неузгодженості судового підходу до визначення правил підсудності або зміни правової позиції ВС, а тим більше наслідки помилок позивача і суду, як у даному випадку.

Той факт, що у даному спорі такою стороною є відповідач, а не позивач, не впливає на обсяг прав відповідача і не позбавляє його права наполягати на закінченні розгляду спору в тому суді, де розпочате провадження, оскільки відповідач так само не повинен нести негативних наслідків волатильності правових позицій та незнання актуальних правових позиції ВС позивачем та судом.

Тому колегія суддів, керуючись приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за можливе закінчити розгляд вимоги про стягнення грошових коштів за користування предметом оренди у даному спорі у господарському суді Харківської області.

Крім того, при вирішенні цієї колізії колегія суддів керується положеннями п.6 с.1 ст. 3 ЦК України.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що тлумачення як ст.3 ЦК України загалом, так і п.6 цієї статті, свідчить, що загальні засади цивільного права мають фундаментальний характер і є нормами прямої дії.

Тому будь-яке застосування правових позиції ВС чи суддівського розсуду не повинно забезпечувати прийняття нерозумного або несправедливого судового рішення.

Очевидно, що складно назвати розумним чи справедливим рішення, відповідно до якого помилки і незнання законодавства припустилися позивач і суд, а негативні наслідки такої помилки і незнання покладаються на іншого суб`єкта, в даному випадку відповідача.

Тому, керуючись принципами розумності і справедливості, колегія суддів доходить переконання, що даний спір може бути закінчений розглядом в господарському суді Харківської області.

Опираючись на викладене, апеляційний господарський суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції від 08.06.2021 у справі № 922/1010/21 та передати дану справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. 271, 275, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "КОНЦЕПЦІЯ ВІДПОЧИНКУ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі № 922/1010/21 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі № 922/1010/21 скасувати і направити справу № 922/1010/21 до суду першої інстанції для розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2021.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Р.А. Гетьман