ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року м.Дніпро Справа № 908/691/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В, Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання: Загреба В.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 (суддя Дроздова С.С.), повний текст якого підписаний 24.05.2021, у справі №908/691/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Техенергоресурс (04112 м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 12а, офіс 2, ідентифікаційний код юридичної особи 38415890)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964)

про стягнення 342 435 грн. 97 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Техенергоресурс про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 282 564 грн. 00 коп. основного боргу, 24 509 грн. 55 коп. 3 % річних, 35 362 грн. 42 коп. інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов поставки № 165(1)19УК/53-121-01-19-07914 в частині повної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техенергоресурс 282 564 грн. 00 коп. основного боргу, 35062 грн. 11 коп. інфляційних витрат, 24 131 грн. 84 коп. 3 % річних, 5126 грн. 37 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач., в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 35062 грн. 11 коп. інфляційних витрат, 24 131 грн. 84 коп. 3 % річних, 5126 грн. 37 коп. судового збору та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат і судового збору відмовити.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що зі змісту п.п. 2.3, 4.2 Договору вбачається, що Сторони встановили наступний порядок оплати виконаних робіт за Договором:

- вартість товару сплачується після поставки Товару за Договором;

- вартість товару в розмірі ПДВ - після отримання від Постачальника

зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, направленої на електронну

адресу, відповідно до п. 4.4 Договору.

Отже, сторони розмежували строки сплати ПДВ за договором та вартості виконаних робіт за Договором:

- вартість товару за договором сплачується протягом 45 календарних днів з моменту поставки,

- проте строк виконання зобов`язання щодо оплати вартості товару в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений.

Скаржник вважає, що при ухваленні рішення суд неправильно визначивши строки оплати виконаних робіт за Договором, дійшов неправильного висновку про порушення ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЗАЕС господарського зобов`язання зі сплати суми ПДВ, що в свою чергу спричинило необґрунтоване стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних витрат. Також зазначає, що судом було неправильно розраховано індекс інфляції і прийнято до розрахунку індекс за березень 2021р.

Просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 35 062 грн. 11 коп. інфляційних витрат, 24 131 грн. 84 коп. 3 % річних, 5 126 грн. 37 коп. судового збору та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат і судового збору відмовити.

Позивач в поясненнях просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 (колегія суддів: головуючий, доповідач Антонік С.Г., судді Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 у справі №908/691/21; розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2019 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Техенергоресурс (постачальник) укладено договір поставки № 165(1)19УК/53-121-01-19-07914.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар: механізм електричний МЭО 630/25-0,25У-92КА У2 в кількості 3 шт.; механізм електричний МЭО 250/25-0,25У-99КА У2 в кількості 2 шт.; механізм електричний МЭО 250/63-0,25У-99КА в кількості 2 шт.; блок живлення БП-20АМ1 в кількості 9 шт.; гальмо ЯЛБИ.304219.004-12 в кількості 12 шт.

Строк поставки товару: червень-листопад 2019р. (п. 1.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору ціна договору 1 318 970 грн. 00 коп., крім того ПДВ 20% - 263 794 грн. 00 коп. Загальна сума договору складає 1 582 764 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару. оплата покупцем частини вартості то вару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника елект ронної податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі подат кових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

За умовами пунктів 4.1, 4.2 договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP м. Енергодар (склад № 4). Вантажоодержувач 3В-ВП Складське госопдарство ДП НАЕК Енергоатом.

Пунктом 11.1 договору сторони узгодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дат и укладання.

На виконання умов договору позивачем поставлений відповідачу обумовлений договором товар на загальну суму 1 582 764 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № Т-00000007 від 19.08.2019 підписаною представниками сторін без зауважень.

Відповідач частково здійснив оплату отриманого товару та з порушенням строків оплати, а саме: 03.01.2020 сплачено 200 100 грн. 00 коп., 20.01.2020 сплачено 600 000 грн. 00 коп., 03.02.2020 сплачено 300 000 грн. 00 коп., 20.02.2020 сплачено 200 100 грн. 00 коп.

Заборгованість в розмірі 282 564 грн. 00 коп. залишилася відповідачем не сплаченою.

Позивач на адресу відповідача направляв претензії з вимогою оплатити борг: № 1 вих. № 142 від 29.04.2020, №2 вих. № 191 від 08.09.2020, № 3 вих. № 219 від 25.11.2020.

У відповіді на претензію № 191, надісланій листом вих. № 28-33/20978 від 29.09.2020, відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем за договором , зазначивши, що платежі на загальну суму 282 564,00 грн. за товар, поставлений ТОВ Техенергоресурс за договором поставки № 165(1)19УК від 02.05.2020, заявлені до резерву платежів в системі планування управління ресурсами Державного підприємства НАЕК Енергоатом (ПК ЗАР ЕРР), Відокремленим підрозділом якого є Запорізька атомна електрична станція.

У зв`язку з неповною оплатою поставленого відповідачу товару позивач і звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1, 2 ст.251, ст.252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже законодавцем встановлено, що оплата поставленого товару повинна здійснюватись покупцем після його прийняття (прийняття товаророзпорядчих документів) або в строк установлений договором, який може визначатися лише роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому імперативно встановлено обов?язок покупця сплатити повну ціну товару.

Встановлення сторонами в договорі оплати частини товару в розмірі суми ПДВ після отримання від постачальника електронної податкової накладної суперечить вищезазначеним нормам, оскільки вказівка на подію отримання податкової накладної, є терміном, а не строком. І відповідно до умов договору та вимог ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити повну ціну товару.

Колегія суддів зауважує, що на продавця відповідно до ст.662 ЦК України покладено обов`язок передати разом з товаром документи, що підлягають передачі разом з товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. І у разі не передання цих документів покупець згідно ч.2 ст.666 ЦК України, має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Оскільки пунктом 4.3. договору сторони передбачили передачу разом з товаром і документів, серед яких зазначена податкова накладна, то ненадання позивачем разом з товаром податкової накладної давало право відповідачу відмовитися від договору та повернути товар.

У зв`язку з наведеним колегія зазначає, що нездійснення відповідачем повної оплати товару протягом 45 календарних днів з дня поставки товару є порушенням з його боку зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку інфляційних слід враховувати, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

В даному випадку відповідач повинен був сплатити за товар 1 582 764 грн. по 03.10.2019р. Платіж в сумі 200 100 грн. було здійснено 03.01.2020р. Отже на суму 1 582 764 нараховується інфляція за жовтень грудень 2019р., яка складає 9 482,32 грн.

З 03.01.2020р. заборгованість склала 1 382 664 грн. і частково погашена 20.01.2020р. на суму 600 000 грн. Отже дана сума підлягає індексації за січень 2020р., яка складає 2 765,33 грн.

З 20.01.2020р. заборгованість становила 782 664 грн. і 03.02.2020р. частково погашена на суму 300 000 грн. і 20.02.2020р. на 200 000 грн. Тому на суму 482 664 грн. нараховується інфляція за лютий 2020р., яка складає 1 447,99 грн. (дефляція). А на суму 282 664 грн. нараховується інфляція з березня 2020р. по лютий 2021р., яка складає 21 939,99 грн.

При цьому колегія суддів зазначає, що застосування позивачем інфляції за березень 2021р. є безпідставним, оскільки позов подано датовано 15.03.2021р. і індекс інфляції за цей місяць ще не був визначений Держстатом у зв`язку з чим у позивача не виникло право на стягнення індексу інфляції за березень 2021р.

З урахуванням наведеного стягненню підлягає 32 739,65 грн. інфляційних.

Судом також невірно розраховано нарахування 3% річних.

Відповідач повинен був сплатити за товар 1 582 764 грн. по 03.10.2019р. Платіж в сумі 200 100 грн. було здійснено 03.01.2020р. Отже період прострочення складає з 04.10.2019р. по 02.01.2020р. включно (91 день), а 3% річних 11 838,21 грн.

З 03.01.2020р. заборгованість склала 1 382 664 грн. і частково погашена 20.01.2020р. на суму 600 000 грн. Період нарахування складає з 03.01.2020р. по 19.01.2020р. включно (17 днів), 3% річних 1 931,94 грн.

З 20.01.2020р. заборгованість становила 782 664 грн. і 03.02.2020р. частково погашена на суму 300 000 грн. Період нарахування з 20.01.2020р. по 02.02.2020р. включно (14 днів), 3% річних 900,60 грн.

З 03.02.2020р. заборгованість складала 482 664 грн. і 20.02.2020р. частково погашена на 200 000 грн. Період нарахування з 03.02.2020р. по 19.02. 2020р. включно (17 днів), 3% річних 674,41 грн.

З 20.02.2020р. заборгованість складала 282 564 грн. і 3% річних за період з 20.02.2020р. по 14.03.2021р. включно складають 9 034,31 грн.

Тому на суму 482 664 грн. нараховується інфляція за лютий 2020р., яка складає 1 447,99 грн. (дефляція). А на суму 282 664 грн. нараховується інфляція з березня 2020р. по лютий 2021р., яка складає 21 939,99 грн.

Таким чином до стягнення підлягає 3% річних в сумі 24 379,49 грн.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає, але рішення підлягає частковій зміні.

Витрати з судового збору покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом залишити без задоовлення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 у справі №908/691/21 змінити в частині стягнення інфляційних та 3% річних, стягнувши з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергоресурс» інфляційні в сумі 32 739, 65 грн. та 3% річних в сумі 24 379,49 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.08.2021.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна