Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/398/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич"

про стягнення заборгованості в сумі 268 918, 82 грн

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 268 918, 82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі №918/957/20 з відповідача на користь позивача стягнуто 3 842 000, 00 грн - основного боргу, 38 420, 00 - індексу інфляції та 33 270, 37 грн - 3% річних. Рішення та постанова набрали законної сили - 21.04.2021 та були виконані відповідачем лише 21.05.2021. У зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання з оплати товару позивачем нараховані 3% річних у сумі 36 013, 22 грн за період з 23.12.2020 по 20.05.2021 та індекс інфляції за період з листопада 2020 по квітень 2021 року в сумі 232 905, 60 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.06.2021.

24.06.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позову, а саме в частині стягнення інфляційних за листопад 2020 року посилаючись, що у рішенні Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 та постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 по справі №918/957/20 не зазначено за які саме періоди стягувалися інфляційні, а тому просить відмовити в цій частині (а.с. 78 - 84).

Ухвалою суду від 24.06.2021 підготовче засідання відкладено на 15.07.2021.

06.07.2021 на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення на запитання відповідача стосовно стягнення інфляційних за листопад 2020 року під час розгляду справи №918/957/20. Зокрема, позивачем зазначено, що під час розгляду справи №918/957/20 інфляційні стягувались лише за жовтня 2020 року, оскільки станом на подання заяви про уточнення позовних вимог 27.11.2020 у вищевказаній справі, індекс інфляції за листопад Держстатом ще не був визначений, оскільки останній визначається у 7 - 10 числах наступного місяця, наступного за попереднім, а тому позивачем не заявлено стягнення інфляційних за листопад 2020 року. Також, позивач вказує, що у жовтні 2020 року Держстат України визначив розмір інфляційних у розмірі 101,0%, а сума стягнення основного боргу з відповідача становила 3 842 000, 00 грн, тому стягнуто було лише за жовтень 2020 року (3 842 000 * 101, 0/100 - 3 842 000 = 38 420 грн) (а.с. 100-107).

Ухвалою суду від 15.07.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 17.08.2021.

У судове засідання 17.08.2021 представник позивача не з`явився, однак 17.08.2021 від останнього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також, останнім зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

У судове засідання 17.08.2021 відповідач також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 116).

Зважаючи на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання 17.08.2021 з розгляду справи №918/398/21 по суті, при цьому суд здійснив усі можливі заходи для його повідомлення.

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 17.08.2021 обов`язковою не визнавалася.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки представники сторін у судове засідання 17.08.2021 не з`явились, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терлич" (покупець) укладено договір поставки №204-М (далі - договір).

У відповідності до умов договору постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві борошно пшеничне, в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену продукцію згідно з умовами цього договору.

На виконання умов договору позивачем за період з 29.07.2020 року по 31.08.2020 року поставило на адресу відповідача товар - борошно пшеничне вищого ґатунку на загальну суму 4 092 000, 00 грн, за який відповідачем сплачено лише 250 000, 00 грн та внаслідок чого заборгованість перед позивачем становила 3 842 000, 00 грн.

Все вищезазначене підтверджується рішенням господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 у справі №918/957/20, яким частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата". Закрито провадження у справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Терлич" про стягнення основної заборгованості в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (35100, Рівненська обл., Млинівський р-н, смт. Млинів, вул. Народна, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (70002, Запорізька обл., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул. Шевченка, буд. 75, ) - 3 842 000 (три мільйони вісімсот сорок дві тисячі) грн 00 коп. - основного боргу, 132 998 (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 49 коп. - пені, 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. - індекс інфляції, 33 270 (тридцять три тисячі двісті сімдесят) грн 37 коп. - 3% річних та 60 700 (шістдесят тисяч сімсот) грн 33 коп. - відшкодування витрат на оплату судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" 2448 грн 31 коп. - пені, 3 842 грн 00 коп. - індексу інфляції та 627 грн 63 коп. - 3% річних.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 у справі № 918/957/20 задоволено частково. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 у справі №918/957/20 скасовано в частині стягнення 132 998, 49 грн пені. Пункти 3 резолютивної частину рішення Господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року у справі №918/957/20 викладено в наступній редакції:

"3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (35100, Рівненська обл., Млинівський р-н, смт. Млинів, вул. Народна, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (70002, Запорізька обл., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул. Шевченка, буд. 75, ) - 3 842 000 (три мільйони вісімсот сорок дві тисячі) грн. 00 коп. - основного боргу, 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. - індекс інфляції, 33 270 (тридцять три тисячі двісті сімдесят) грн. 37 коп. - 3% річних та 58 705,35 грн. - відшкодування витрат на оплату судового збору".

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (70002, Запорізька обл., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул. Шевченка, буд. 75, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (35100, Рівненська обл., Млинівський р-н, смт. Млинів, вул. Народна, 50, ) 2992,46 грн. судового збору за подання апеляційної скарги".

Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 по справі 918/957/20 набрали законної сили 21.04.2021 та на їх виконання видано відповідні накази.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача, яка виникла на підставі договору повністю була сплачена останнім лише 21.05.2021, що підтверджується виписками з банку за період з 01.02.2021 по 21.05.2021 на загальну суму 3 972 395, 72 грн, які долучені до матеріалів справи (а.с. 34 -60).

Оскільки, незважаючи на наявні грошові зобов`язання, рішення суду не виконувалося протягом певного часу, позивачем з посилання на ст. 625 ЦК України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення виконання ним грошового зобов`язання включно до моменту виконання зобов`язання, тобто по дату фактичної сплати - до 21.05.2021.

У зв`язку із невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивач нарахував 36 013, 22 грн - 3% річних за період з 23.12.2020 по 20.05.2021 та 232 905, 60 грн - інфляційних втрат за період з листопада 2020 по квітень 2021 року.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст. 611 ЦК України)

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором про надання послуг, яке боржник виконав з простроченням строку, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що судовим рішенням у справі № 918/957/20 встановлено наявність заборгованості та з відповідача на користь позивача стягнуто 3 842 000, 00 грн - основного боргу, 38 420, 00 - індексу інфляції та 33 270, 37 грн - 3% річних.

Відтак між сторонами існували грошові зобов`язання, які відповідач належним чином не виконував, що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати та 3% річних від знецінення неповернутих коштів в тому числі і за час виконання рішення суду про стягнення цих сум.

Відповідно до підпункту 7.1 п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.12.2020 та постановою постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі №918/957/20 стягнуто 3% річних за період з 31.07.2020 по 01.12.2020 в сумі 33 270, 37 грн, а індекс інфляції лише за жовтень 2020 року в сумі 38 420, 00 грн.

Також варто зазначити, що суд погоджується з доводами позивача, що рішенням та постановою у справі №918/957/20 індекс інфляції було стягнуто лише за жовтень 2020 року. Оскільки згідно даних Державної служби статистики України, станом на жовтень 2020 року, визначено розмір інфляційних у розмірі 101,0 %, а сума стягнення основного боргу з відповідача становила 3 842 000, 00 грн (3 842 000 * 101, 0/100 - 3 842 000 = 38 420 грн), тому стягнуто було лише за жовтень 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 23.12.2020 по 20.05.2021 в сумі 36 013, 22 грн та індекс інфляції за період листопад 2020 по квітень 2021 року в сумі 232 905, 60 грн.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, встановив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 234 800, 63 грн, при заявленому 232 905, 60 грн.

Також, суд, здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, встановив, що обґрунтований розмір 3% становить 37 922, 99 грн, при заявленому 36 013, 22 грн.

За приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, при перевірці вірності розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, суд враховує суми та періоди, визначені позивачем.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3%, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Рідна Хата" до ТОВ "Терлич" підлягають задоволенню в сумі 232 905, 60 грн - індексу інфляції та 36 013, 22 - 3% річних.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" про стягнення заборгованості в сумі 268 918, 82 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 4 033, 79 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" (35100, Рівненська обл., Млинівський р-н, смт. Млинів, вул. Народна, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Хата" (70002, Запорізька обл., Вільнянський р-н, м. Вільнянськ, вул. Шевченка, буд. 75, ) індекс інфляції за порушення грошового зобов`язання у розмірі 232 905 (двісті тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ять) грн 60 коп., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 36 013 (тридцять шість тисяч тринадцять) грн 22 коп. та 4 033 (чотири тисячі тридцять три) грн 79 коп. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27 серпня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк