ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. Справа№ 910/11069/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання Денисевич К.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод

на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2021 р.

у справі № 910/11069/21 (суддя - Гумега О.В.)

За позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк"

Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод

про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" (далі - відповідач-1, АТ "Комінвестбанк"), Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод (далі - відповідач-2, ОП Ужгородський коньячний завод) з вимогами:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.03.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" та Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод (далі - Договір купівлі-продажу), предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 683,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею Алісою Михайлівною;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 51815924 від 30.03.2020 року, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею Алісою Михайлівною, на підставі якого право власності на Приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) було зареєстроване за Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод;

- припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод на Приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), зареєстроване на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею Алісою Михайлівною за реєстраційним номером 90.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, надати докази доплати судового збору за вимогу майнового характеру щодо припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод на Приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) , виходячи з вартості нерухомого майна.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 (далі також - заявник) подав заяву про забезпечення поданого ним позову і просив суд:

- накласти арешт на Приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), власником якого є Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод;

- заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які дії з державної реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили, стосовно Приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Необхідність вжиття заходів забезпечення поданого фізичною особою позову обґрунтована посиланням на рішення Національного банку України від 19.05.2017 року № 163 "Про погодження набуття істотної участі в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний інвестиційний банк" за яким, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками опосередкованої істотної участі у розмірі 100% статутного капіталу Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" (далі також - Банк), у зв`язку із володінням частками у статутному капіталі акціонерів Банку, якими є:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Латуж", яке володіє пакетом акцій Банку , що становить 32,9380% статутного капіталу АТ "Комерційний інвестиційний банк",

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Плодоовоч-Уж", якому належить пакет акцій Банку, що становить 25,00% статутного капіталу АТ "Комерційний інвестиційний банк",

- Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод, яке володіє пакетом акцій Банку, що становить 42,0620% статутного капіталу АТ "Комерційний інвестиційний банк".

З огляду на ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" згадані акціонери мають істотну участь у Банку, адже володіють пакетом акцій в розмірі більше 10% статутного капіталу Банку.

Позивачу стало відомо, що 30.03.2020 Банк, у якому ОСОБА_2 , який обіймає посаду голови Наглядової ради АТ"Комерційний інвестиційний банк", був укладений з ОП Ужгородський коньячний завод, де керівником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 , Договір купівлі-продажу, за яким за узгодженою між сторонами договору ціною 27 958 365,60 грн, що суттєво нижче ринкової, передав у власність ОП Ужгородський коньячний завод нерухоме майно ,яке являє собою нежитлове приміщення, приміщення АДРЕСА_1 .

У розумінні п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ОП Ужгородський коньячний завод та ОСОБА_2 є пов`язаними із Банком особами, тож укладений між ними договір не може передбачати умови, які не є поточними ринковими умовами, і мають визнаватися недійсним з моменту їх укладення в силу положень ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Позивач також вказав, що в період з березня 2020 року по грудень 2020 року був укладений ряд договорів купівлі-продажу, на підставі яких Банком відчужувались ОП Ужгородський коньячний завод інші об`єкти нерухомості за заниженими, на думку позивача, цінами.

У випадку неплатоспроможності Банку, зазначав позивач, він як власник опосередкованої істотної участі в Банку та пов`язана із Банком особа, несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність (ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , як власник опосередкованої істотної участі в Банку звернувся з позовом до господарського суду і просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу, укладений між Банком і його акціонером, визнати недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на Приміщення за ОП Ужгородський коньячний завод, припинити право власності на Приміщення за ОП Ужгородський коньячний завод.

Необхідність арешту нерухомого майна та встановлення судової заборони органам, які мають право на вчинення реєстраційних дій, пов`язаних із реєстрацією права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОП Ужгородський коньячний завод, позивач посилався на копію оголошення, яке розміщене ОП Ужгородський коньячний завод з квітня 2021 на веб-сайті 100realtv.ua (у паперовому вигляді та електронну копію веб-сторінки, посвідчену електронним цифровим підписом і яке, на думку позивача свідчить про намір ОП Ужгородський коньячний завод продати комерційну нерухомість, розміщену за однаковою з придбаною нерухомостю за спірним договором адресою, і такою ж площею.

Ухвалою від 14.07.2021 р. у справі №910/11069/21 заяву фізичної особи ОСОБА_1 спору про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю .

Накладено арешт на нежитлове приміщення ,загальною площею 683,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), власником якого є Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод (Україна, 88014, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Тімірязєва, буд. 19; ідентифікаційний код 00412122);

Заборонено будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які дії з державної реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили, стосовно нежитлового приміщення загальною площею 683,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Визначено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/11069/21 є виконавчим документом, набирає законної сили з 14.07.2021 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Установлено, що строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить три роки, тобто до 14.07.2024.

Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/11069/21 визначено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/11069/21 визначено Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод (Україна, 88014, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Тімірязєва, буд. 19; ідентифікаційний код 00412122).

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/11069/21 про вжиття заходів забезпечення позову, Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу господарського суду міста Києва скасувати, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову- відмовити.

Обґрунтовуючи незаконність оскарженої ним ухвали суду та протиправність вжитих судом заходів забезпечення позову, апелянт вказував, що позовні вимоги носять немайновий характер, адже позовна заява не містить вартісної оцінки, а позивачем був сплачений судовий збір як за немайнові вимоги.

Вимоги, які мають немайновий характер, не підлягають забезпеченню арештом, оскільки заходи забезпечення позову мають бути співмірними з предметом позову.

Місцевий господарський суд, вказував апелянт, не врахував правові висновки, викладені Верховним судом у складі КГС від 29.03.2021 р. у справі № 910/16800/20.

На думку апелянта, отримавши одночасно позов та заяву про його забезпечення суд першої інстанції мав установити відсутність взаємозв`язку між позивачем та АТ "Комінвестбанк", і вирішити питання, чи підсудна дана справа господарському суду, чи відповідає вона вимогам статей 162-168 ГПК України, чи є підстави для відкриття провадження у справи і лише згодом розглядати доцільність вжиття заходів забезпечення позову, тим більше, що суд першої інстанції залишив без розгляду позовну заяву, встановивши позивачу строк на усунення недоліків, у тому числі щодо сплати судового збору.

До того ж, вказував апелянт, Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод не мало і немає наміру продавати Приміщення і стосовно нього будь-яких оголошень про продаж не подавало.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначав, що вважає ухвалу суду законною, а вжиті ним заходи забезпечення позову співмірними вимогам, поданим на захист прав позивача, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання відкриття провадження у справі визнав, що припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належне відповідачу, має майновий характер, тож залишив позовну заяву без руху і надав позивачу строк для усунення виявленого недоліку при поданні позову з метою подання суду доказів сплати позивачем судового збору у визначеному законом розмірі. Як стверджував представник позивача у судовому засіданні апеляційного господарського суду, позивач усунув виявлені судом недоліки позову і 18.08.2021 року місцевий господарський суд відкрив провадження у справі за усіма вимогами, викладеними у залишеній без руху позовній заяві ОСОБА_1 .

Відхиляючи посилання апелянта на правові висновки , викладені Верховним судом у складі КГС від 29.03.2021 р. у справі № 910/16800/20, позивач вказував, що висновки у вказаній справі є нерелеватними правовідносинам, які існують між учасниками спору у справі № 910/11069/2, і предметом спору між ними.

Спростовуючи доводи апелянта про відсутність у нього наміру продавати Приміщення, позивач вказував на наявність і на даний час оголошень, опублікованих Агенцією нерухомості "Благовіст" на веб- сайтах за вказаним позивачем посиланнями станом на 08.07.2021р., 19.08.2021 р. щодо продажу комерційної нерухомості, опис якої співпадає з ідентифікуючими ознаками об`єкту нерухомості, придбаної ОП Ужгородський коньячний завод за спірним договором.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду на 19.08.2021 р. о 14:50 год.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2021 р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник апелянта у судовому засіданні 19.08.2021 р. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у звдоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення,

Приписами статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За формальними ознаками заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, яка була подана одночасно із позовною заявою, і які одночасно досліджувалися місцевим господарським судом, про що свідчать прийняті в один день господарським судом ухвали про залишення без розгляду позову у справі № 910/11069/21 та про забезпечення позову у справі № 910/11069/21, підлягала поверненню заявнику в силу частини 7 статті 140 ГПК України у зв`язку з недотриманням заявником вимог частини 5 статті 139 ГПК України, якою зобов`язано заявника додати до заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, 14.07.2021року місцевий господарський суд установив, що заявник оплатив судовий збір за вимоги немайнового характеру, тоді як одна із вимог, на переконання суду першої інстанції , мала майновий характер.

Утім, як установлено судом апеляційної інстанції, недотримання заявником вимог ч. 5 ст. 139 ГПК України, не має визначального значення, оскільки колегія суддів вважає, що фізична особа ОСОБА_1 не мала господарської процесуальної дієздатності на подання до господарського суду вимоги про визнання недійсним договору, укладеного між юридичними особами, та похідних від неї вимог щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, з огляду на таке.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин другої та третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частин 1 та 3 статті 41 ГПК, яка визначає склад учасників справи, учасниками справи у справах позовного провадження є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з часинами 5 та 6 статті 45 ГПК України юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника. Юридична особа може набувати процесуальних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов`язки через своїх учасників.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. У спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій стороною в судовому процесі є адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій, відповідно до положень Закону України"Про ринки капіталу та організовані товарні ринки". Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 ГПК України ).

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Таким чином, нормами ГПК України за фізичною особою визнається господарська процесуальна дієздатність лише тоді , коли нею подано позов в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою ( стаття 54 ГПК України ), або у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, право на подання заяв чи скарг у справах про визнання боржника банкрутом.

Відсутність у фізичної особи господарської процесуальної дієздатності означає відсутність у неї права і на подання інших заяв , у тому числі про вжиття тимчасових заходів про забезпечення позову.

Місцевий господарський суд на це не звернув уваги, господарську процесуальну дієздатність фізичної особи не дослідив.

Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апелянта.

Доводи фізичної особи, в особі її представника про необхідність ретельного дослідження у апеляційним господарським судом у судовому засіданні електронного носія фелш-накопичувача, об`ємом 16 GB і на якому містяться завірені електронним цифровим підписом представника фізичної особи ОСОБА_1 копії веб-сторінок з сайту 100realtv.ua, цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що прийнята 14.07.2021 р. у справі №910/11069/21 судом першої інстанції ухвала про забезпечення позову суперечить законодавству про господарське судочинство, його завданням та основним засадам, статтям 4, 20, 41 , 44, 45, 53, 55, 136 -140, 236 ГПК України, тож апеляційна скарга Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод підлягає задоволенню, а оскаржена ним ухвала - скасуванню.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати понесенні Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2021 р. у справі № 910/11069/21 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2021 року у справі № 910/11069/21 скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Матеріали оскарження № 910/11069/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 26.08.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло