СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2021 р. Справа №905/509/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, Донецька область, (вх.№1909Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 року у справі №905/509/21,

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, Донецька область,

до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат Ілліча», м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 41307,24 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року шляхом надіслання поштового відправлення, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення додаткових зборів і плат у розмірі 41307,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 року та про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017 року в частині сплати плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 41307,24 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 року у справі №905/509/21 (повний текст рішення складено та підписано 01.06.2021 року, суддя Устимова А.М.) позов задоволено частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами в сумі 3023,28 грн., судовий збір у розмірі 166,14 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 року в частині відмови в стягненні збору за зберігання вантажу в сумі 38283,96 грн. та розподілу судових витрат;

- прийняти у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не врахував ту обставину, що мало місце затримання вантажу і помилково застосував термін безкоштовного зберігання не з моменту затримання вантажу. Вказане свідчить про неправильне застосування норм матеріального права Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв`язку, копію ухвали суду від 29.06.2021 року отримано позивачем 05.07.2021 року та відповідачем 05.07.2021 року.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

02.07.2021 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7556), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач звернув увагу, що відповідно до ст.46 Статуту залізниць України, вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24 години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Згідно п.2.1. Розділу 3 Тарифного керівництва №1 збір за зберігання вантажів на місцях загального користування після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується за кожну добу.

Потяг №3301 прибув 18.10.2020 року о 02:00 год. на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний згідно перевізних документів і був зарахований вантажовласником у платне користування на станції призначення після проведення спільних з залізницею приймально-здавальних операцій. Працівники станції призначення склали акт про затримку потягу №3301 через 4 години після закінчення передавальних операцій. Зазначений поїзд був забраний з колії загального користування 19.10.2020 року о 10:25 год. Згідно розділу 7 Правил перевезення вантажів безоплатна доба починається з 24 години 18.10.2020 року і закінчується о 24 годині 19.10.2020 року, тобто доба 19.10.2020 року є безоплатною. Так, вантажоодержувач звільнив колії станції призначення у добу безоплатного зберігання 19.10.2020 року, тому збір за зберігання вантажу у поїзді №3301 не повинен нараховуватися він відсутній.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

28.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке змінило своє найменування та на даний час є Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (залізниця) та ПрАТ «ММК ім.Ілліча» (власник колії,) укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця».

У подальшому сторонами підписано та скріплено печатками додаткові угоди від 17.07.2018 року, від 19.11.2019 року, якими сторонами внесені зміни та доповнення до договору №1/28 від 28.02.2017 року.

Додатковою угодою від 17.07.2018 року сторонами внесено зміни до назви договору №1/28 від 28.02.2017 року доповнивши після слів «при станції Маріуполь-Сортувальний» словами «та станції Асланове».

Термін дії договору продовжено до 31.12.2020 року включно (п.19 договору №1/28 від 28.02.2017 року в редакції додаткової угоди від 19.11.2019 року).

Пунктом 1 договору №1/28 від 28.02.2017 року в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 року сторонами погоджено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Відповідно до п. 2 договору розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.

У пункті 3 договору сторони погодили, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Згідно з п. 5 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці по станції Маріуполь - Сортувальний на колії №1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзда з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.

Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15. Залізниця по станції Маріуполь-Сортувальний та Рудна до передачі в користування власнику колії та розкредітовки документів на вагони, що здаються і які прибули з ознаками втрати, розкрадання та інших не збережених перевезень, зобов`язана провести видачу таких вантажів з перевіркою маси і оформлення необхідних актів після їх переважування на вагах власника колії №14, №17 (п.5 договору доповнено додатковою угодою від 17.07.2018 року).

За змістом пункту 6 договору (у редакції додаткової угоди від 17.07.2018 року) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: - в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибули; - в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний - не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна - не більше 220 осей (55 вагонів). Вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 10 договору (у редакції додаткової угоди 17.07.2018 року) на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 годин.

За умовами пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату:

а) збір за подачу та забирання вагонів, який визначається за загальну кількість вагонів, що подаються (забираються) протягом звітної доби на середньозважену відстань залежно від відстані й кількості вагонів для кожного пункту подачі (забирання) вагонів, згідно Тарифного керівництва №1 (з урахування додаткової угоди від 22.05.2018 року);

б) за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1;

в) інші збори і плати згідно Статут залізниць, Правил перевезень вантажів та Тарифного керівництва №1.

Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Згідно з п. 15 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 року при передаванні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

14.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке змінило своє найменування та на даний час є Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та ПрАТ «ММК ім.Ілліча» (вантажовласник, вантажоодержувач, платник, замовник) укладено договір №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого згідно з п. 1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п. 1.3 договору надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Замовник зобов`язаний, зокрема: оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п. 2.1.6, 2.1.7 договору).

Відповідно до п.п. 2.3.2, 2.3.5 договору перевізник зобов`язаний, зокрема: приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів.

Згідно з п. 3.1 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (п. 4.1. договору).

Відповідно до п.5.1 договору сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 року по 31.12.2018 року. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1 договору).

У матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 року, отже строк дії вказаного договору продовжено та у заявлений до стягнення період договір є чинним. Сторонами у справі цей факт не заперечується.

18.10.2020 року о 02:00 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу ПрАТ «ММК ім.Ілліча» зі станції Волноваха прибув потяг №3301, у складі якого знаходилось 57 вагона.

Всі вагони передані на відповідальність вантажоотримувача відповідача без зауважень щодо технічного стану вагонів: 57 вагонів о 05:20 год. 18.10.2020 року, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №3166.

Згідно з актом про затримку вагонів №1-134 від 18.10.2020 року встановлені наступні обставини: 18.10.2020 року прибув поїзд №3301 о 02:00 год. на 5-ту колію парка прибуття. 57 вагонів віднесенні на відповідальність вантажоодержувача згідно договору №1/28 на 05:20 18.10.2020 року. Состав в кількості 57 вагонів прибран з 5-ї колії парка прибуття ст. Маріуполь-Сортувальний 19.10.2020 року о 10:25 год.

Акт підписаний агентом комерційним Сібгатулліною В.М., представником комбінату Демченко Н.В., останнім при підписанні акта зроблено застереження: «Провини одержувача у зазначених обставинах немає».

На підставі вказаного акту про затримку вагонів на станції Маріуполь-Сортувальний складено акт загальної форми №6-608 (форма ГУ-23) від 12.11.2020 року, відповідно до якого на 5 колії ст. Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці з вини вантажоотримувача ПрАТ «ММК ім.Ілліча» простоював поїзд №3301 в кількості 57 вагонів. 57 вагонів з 5 колії станції Маріуполь-Сортувальний забиралися локомотивом вантажовласником колії 10:25 год. 19.10.2020 року. Термін затримки склав: 57 вагонів з 09год. 20хв. 18.10.2020 по 10год. 25хв. 19.10.2020. За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування 25год. 05хв. (51 власний вагон) 2519грн. 40коп., плата за користування 6 вагонів власної філії ЦТЛ буде нарахована по закінченню відповідальності вантажоотримувача. Збір за зберігання вантажів (2631т, 1 доба) 31814грн. 10коп. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (5 вагонів, 1 доба) 89грн. 20коп. Загальна сума 34422грн. 70коп. (ПДВ 6884грн. 54коп.).

Вказаний акт підписаний агентом комерційним 2 категорії Примак О.А. та агентом комерційним Ставрієнко Г.А. без зауважень.

Відповідно до відомості №09119230р плати за користування вагонами (форма ГУ-46) складеної на станції Маріуполь-Сортувальний, залізницею за час простою вантажоодержувачу нарахована плата за користування вагонами у розмірі 2519,40 грн.

Означена відомість підписана комерційним агентом Ставрієнко Г.А. із зауваженням: «сума пред`явлена згідно акту загальної форми №1-134 від 19.10.2020 станції Маріуполь-Сортувальний» та техніком вантажоодержувача ОСОБА_1 із зауваженням: «сума 2519,40 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Згідно до накопичувальної картки №17111309 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 17.11.2020 року, яка складена на станції Маріуполь-Сортувальний, залізницею вантажоодержувачу нарахований збір за зберігання вантажів в розмірі 31903,30 грн.

Означена накопичувальна картка підписана працівником станції Примак О.А. із зауваженням: «платежі нараховані згідно акту загальної форми №6-608 від 12.11.2020 станції Маріуполь-Сортувальний» та техніком вантажоодержувача ОСОБА_1 із зауваженням: «сума 31903,30 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Претензією №МДонФілія-2007/5217 від 31.12.2020 року залізниця звернулась до ПрАТ «ММК ім. Ілліча» з вимогою сплатити кошти в сумі 41307,24 грн. з ПДВ, в тому числі, нарахована плата за користування вагонами в сумі 3023,28 грн. та збір за зберігання вантажу в сумі 38176,92 грн. У письмовій претензії наведені розрахунки платежів.

Згідно з відповіддю №94/60 від 21.01.2021 року на претензію, вимоги про сплату коштів у сумі 41307,24 грн. відхилено відповідачем з посиланням на обставини того, що звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний було здійснено своєчасно.

Вказані обставини зумовили звернення позивача з відповідним позовом до Господарського суду Донецької області з вимогами про стягнення з відповідача 41307,24 грн., з яких плата за користування вагонами (без урахування вагонів ЦТЛ) у розмірі 3023,28 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 38283,96 грн.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено частково. Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 38283,96 грн..

Судова колегія також приходить до висновку , що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 38283,96 грн. є такими, що не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення додаткових зборів і плат, а саме, плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у зв`язку із затримкою вагонів, що нараховані відповідачу внаслідок затримки вагонів на передавальних коліях станції призначення Маріуполь-Сортувальний.

За змістом частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 ЦК України).

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (частина друга статті 908 ЦК України).

Частиною 5 ст.307 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування зорганізується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 затверджено Статут залізниць України (далі Статут залізниць України), яким згідно зі ст. 2 визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

Відповідно до п. 2 ст. 64 Статуту залізниць України для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з пам`яткою про подавання вагонів №3166 57 вагонів були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 18.10.2020 року о 05:20 год. без зауважень щодо їх технічного стану.

Згідно акту про затримку вагонів від 19.10.2020 року №1-134 та акту загальної форми від 12.11.2020 року №6-608 підтверджено, що 57 вагонів з вантажем різний у складі потягу №3301 на станції призначення Маріуполь-Сортувальний були віднесені на відповідальність вантажоотримувача - ПрАТ «ММК ім. Ілліча» 18.10.2020 року о 05:20 год., а забрані вантажовласником 19.10.2020 року о 10:25 год.

Вказаний фактичний час перебування вагонів на передавальних коліях залізничної станції визнається відповідачем і підтверджений документально в установленому порядку.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (далі - Правила зберігання вантажів).

Пунктами 4, 5 Правил зберігання вантажів, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажу, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника) у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (п. 5 Правил №644), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (п. 8 Правил №644).

Пунктом 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Таким чином, відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України, безкоштовний термін зберігання розпочався з 24-ої години 18.10.2020 року та закінчився, відповідно, о 24-ій годині 19.10.2020 року.

Матеріалами справи встановлено, що 57 вагонів з вантажем різний, які прибули на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний у складі потягу №3301, були віднесені на відповідальність вантажоотримувача - ПрАТ «ММК ім. Ілліча» 18.10.2020 року о 05:20 год., які фактично забрані вантажовласником з передавальних колій залізничної станції 19.10.2020 року о 10:25 год.

Вказаний фактичний час перебування вагонів на передавальних коліях залізничної станції визнається сторонами і підтверджений документально в установленому порядку.

Відповідачем забрані вагони з передавальних колій залізничної станції 19.10.2020 року о 10:25 год., тобто, у безкоштовний термін зберігання. Вказане свідчить, що останнім не порушені положення пункту 46 Статуту залізниць України та зумовлює висновок про безпідставність вимог позивача в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу 57 вагонів потягу №3301 у розмірі 38283,96 грн., у звязку з чим суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволені таких вимог.

Посилання заявника на п. 8 Правил зберігання вантажів, яким передбачено обчислення терміну безоплатного зберігання при затримці з моменту затримки, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки, як зазначалось вище, Статутом залізниць, визначений інший порядок обчислення такого терміну, а саме з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апелянта зводяться до переоцінки обставин справи і наданні їм іншого трактування ніж судом першої інстанції, проте такі твердження і доводи не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишенні рішення Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 року у справі №905/509/21 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 27.05.2021 року у справі №905/509/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук