ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/528/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 про повернення позовної заяви, прийняту суддею Малярчук І.А., м. Одеса,

у справі №916/528/20

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34

про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційних дій

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_17

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_15

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_4

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_18

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання загальних зборів такими, що не відбулися

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_3

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30 ,

про визнання недійсним рішення загальних зборів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_21

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_20

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_14

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30

про визнання недійсним рішення загальних зборів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_9

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем сек`юріті консалт", ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_14

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/528/20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2021 у справі №916/528/20 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено останню до розгляду по суті.

19.07.2021 до місцевого господарського суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору б/н від 15.07.2021 (вх.№2175/21 від 19.07.2021), в якій остання просила визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Єнікіой", оформлене протоколом №2 від 27.04.2017.

Вказана позовна заява обґрунтована порушенням права ОСОБА_1 на участь в управлінні Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Єнікіой", у зв`язку з неповідомленням останньої у встановленому законом порядку про проведення 27.04.2017 загальних зборів із зазначенням питань, включених до порядку денного.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/528/20 (суддя Малярчук І.А.) вказану позовну заяву повернуто заявникові.

Дана ухвала мотивована порушенням ОСОБА_1 визначеного процесуальним законом строку на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/528/20 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання стосовно прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на помилковості висновку суду першої інстанції стосовно пропуску ОСОБА_1 встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, оскільки відповідна позовна заява була передана апелянтом кур`єрській службі доставки до постановлення місцевим господарським судом ухвали про закриття підготовчого провадження.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та роз`яснено останнім про їх право в строк до 25.08.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№3180/21/Д3 від 25.08.2021) ОСОБА_2 зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін. Зокрема, останній зауважує на тому, що наявна у матеріалах справи накладна кур`єрської служби доставки не є належним у розумінні процесуального закону доказом своєчасного направлення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

25.08.2021 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой" надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 25.08.2021 (вх.№3180/21/Д4 від 25.08.2021), в якому відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/528/20 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом було необґрунтовано постановлено без урахування факту направлення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, кур`єрською службою, до закриття підготовчого провадження.

Інші учасники справи своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема і процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного руху судового процесу. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Чинне процесуальне законодавство не допускає довільного, необмеженого у часі права на пред`явлення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подання таких позовів, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність господарських процесуальних правовідносин, з однієї сторони, і можливість повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду з дотримання принципу процесуальної економії, з іншої.

За умовами частин першої, п`ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, що направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених процесуальним законодавством часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз Господарського процесуального кодексу України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків, оскільки з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

За умовами частини першої статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Право на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може бути реалізовано виключно у строк, встановлений процесуальним законом, а саме: до закінчення підготовчого провадження (оскільки дана справа розглядається за правилами загального позовного провадження, а не спрощеного), при цьому процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення заявником відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України необхідність дотримання строку на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

В силу частини сьомої статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг регламентовані Законом України "Про поштовий зв`язок".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" поштовий зв`язок це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій. Оператор поштового зв`язку (оператор) це суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" визначено, що оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону України "Про поштовий зв`язок" на національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, покладається ведення єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку.

Зі змісту наявної у матеріалах справи накладної кур`єрської служби доставки ПН№4371, якою оформлено надсилання до місцевого господарського суду позовної заяви ОСОБА_1 б/н від 15.07.2021 (вх.№2175/21 від 19.07.2021), поданої останньою в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, вбачається, що остання сформована кур`єрською службою доставки, містить реквізити відправника (прізвище, ім`я та по батькові, адресу, номер телефону, у той час як підпис останнього у відповідній графі не проставлений), відомості щодо кур`єра (прізвище, ініціали та проставлений ним підпис), опис вкладення, відомості про кількість місць та вагу відправлення, відмітки у графі "Категорія доставки" та про оплату послуг відправником, а також дату передачі відправлення кур`єрській службі 15.07.2021.

При цьому у вищенаведеній накладній ПН№4371 відсутні відомості про назву кур`єрської служби доставки та її реквізити (зокрема, код ЄДРПОУ останньої), у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити, чи внесено зазначену службу до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, ведення якого покладено на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, та, відповідно, чи є дана служба доставки повноважним оператором з надання послуг поштового зв`язку, яка зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства та наділена такими правовим статусом і відповідними повноваженнями.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.12.2020 у справі №640/6508/19 та ухвалі від 23.06.2021 у справі №522/9601/19.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що відправлення листа кур`єрською доставкою є платною послугою, у зв`язку з чим ОСОБА_1 мав бути наданий фіскальний чек, який би підтвердив дату здійснення поштового відправлення.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що накладна кур`єрської служби доставки ПН№4371 не є належним доказом направлення апелянтом до суду першої інстанції позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, саме 15.07.2021, при цьому у матеріалах оскарження ухвали відсутні та ОСОБА_1 до місцевого господарського суду не подано жодного іншого доказу на підтвердження дотримання нею встановленого процесуальним законом строку на звернення з відповідним позовом, у зв`язку з чим Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про подання останнього 19.07.2021, тобто в день надходження до Господарського суду Одеської області.

Вищезазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 15.02.2021 у справі №908/2529/19.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про подання ОСОБА_1 позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, вже після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, що зумовило наявність правових підстав для повернення зазначеного позову заявникові.

Колегія суддів також наголошує на тому, що право на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законом, відтак повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Водночас Південно-західний апеляційний господарський суд роз`яснює скаржнику, що повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не перешкоджає зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку для розгляду в межах окремого самостійного провадження, а також зауважує на тому, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 27.07.2021 у справі №916/528/20 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.07.2021 у справі №916/528/20 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.09.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук