ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2021 р. Справа№ 910/8911/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.

учасники справи не з`явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021

про відмову у забезпеченні позову

у справі №910/8911/21 (суддя Приходько І.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

2. ОСОБА_2

про визнання недійсними постанови та акта про передачу майна стягувачу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та ОСОБА_2 про визнання недійсними постанови від 26.03.2021 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжова М.В. про передачу стягувачу ОСОБА_2 частки боржника ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ ''Золоті Ворота" та акту від 26.03.2021 про передачу стягувачу ОСОБА_2 частки боржника ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ "Золоті Ворота" у виконавчому провадженні №53212793 в рамках зведеного виконавчого провадження №63446999 у рахунок погашення боргу.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- накласти арешт на частку ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ "Золоті Ворота" (код у ЄДР 21455733) у розмірі 50 відсотків, що становить 180 000 грн.

- заборонити державним реєстраторам вносити зміни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Золоті Ворота" (код у ЄДР 21455733) пов`язані зі зміною складу засновників (учасників) у зв`язку із передачею стягувачу частки ОСОБА_3 у статутному капіталі ТОВ "Золоті Ворота" (код у ЄДР 21455733) у зведеному виконавчому провадженні №63446999.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні зазначеної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені заявником заходи забезпечення позову не відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, а також порушують принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 07.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що існують підстави вважати, що ОСОБА_2 , будучи ознайомлена з постановою начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прилуької М.О. №12 від 31.03.2021 «Про проведення перевірки виконавчого провадження» та розуміючи ймовірність скасування постанови та акту від 26.03.2021 про передачу їй частки ОСОБА_3 , здійснить відчуження цієї частки на користь третіх осіб, що надалі унеможливить виконання судового рішення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.07.2021 справу №910/8911/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючого судді), суддів: Кравчука Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/8911/21. Розгляд справи призначено на 22.07.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 відкладено розгляд апеляційної карги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/8911/21 на 26.08.2021.

29 липня 2021 року суддями Північного апеляційного господарського суду Коробенком Г.П., Кравчуком Г.А., Козир Т.П. заявлено самовідвід у справі №91/8911/21 обґрунтовуючи його тим, що під час автоматизованого розподілу справи №910/8911/21 не було враховано спеціалізацію суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 задоволено заяву про самовідвід суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А., Козир Т.П. від розгляду справи №910/8911/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/8911/21.

Справу №910/8911/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/448/21 від 03.08.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з задоволенням заяви суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А., Козир Т.П. про самовідвід від розгляду справи №910/8911/21.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження, справу №910/8911/21 призначено до розгляду на 26.08.2021.

В судове засідання 26.08.2021 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, встановлені ГПК України, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

У частині дев`ятій статті 137 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (частина 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Суд першої інстанції зазначив, що у даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з немайновими вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову за вимогами немайнового характеру у спорах, що виникають з корпоративних відносин, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та їх співмірності;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом обраного позивачем способу забезпечення позову;

- заборони забезпечення позову таким способом, який суперечить частині 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України та порушують прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом і підставами позову.

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/8876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки позовні вимоги, заявлені в цій справі, є вимогами немайнового характеру, то такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору в цій справі.

Крім того, як вірно зазначив місцевий господарський суд, вимога про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вносити зміни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зачіпає права інших акціонерів (учасників) господарського товариства та діяльність товариства в цілому.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/8911/21 щодо відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим остання не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/8911/21 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/8911/21 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/8911/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.08.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна