ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/498/21
Господарський суд Київської області
Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Дудник П.С., розглянув матеріали
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача
Приватне акціонерне товариство "Факел"
про стягнення заборгованості
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант"
2. Приватного акціонерного товариства "Факел"
про визнання недійсним договору факторингу
за участі представників:
позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Жила Ю.Ю., посвідчення №001109 від 21.12.2020, ордер на надання правової допомоги серія АА №1109671 від 31.05.2021;
відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Сіткевич Є.П., посвідчення №8972/10 від 29.05.2020; ордер на надання правової допомоги серія КС №822164 від 14.05.2021;
третьої особи за первісним позовом (відповідача-2 за зустрічним позовом): не з`явився.
У провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Факел" про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" та Приватного акціонерного товариства "Факел" про визнання недійсним договору факторингу.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13.07.2021 у справі №911/498/21 первісний позов задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. №17197/21 від 16.07.2021) для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2021 судом призначено судове засідання з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" про ухвалення додаткового рішення (вх. №17197/21 від 16.07.2021) у справі №911/498/21 на 27.07.2021.

У судовому засіданні 27.07.2021 оголошено перерву до 17.08.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання (вх. № 19487/21 від 17.08.2021) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У судове засідання 17.08.2021 з`явились представники сторін.

За результатами розгляду заяви, суд дійшов таких висновків.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 10.02.2021, додаткову угоду до договору, згідно з пунктом 2.1 якої визначено, що вартість правової допомоги складає 40000,00 грн., акт про надання правової допомоги від 14.07.2021, рахунок на оплату № 1 від 14.07.20201 на суму 40000,00 грн., платіжне доручення № 57 від 16.07.2021 на суму 40000,00 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення зазначеної заяви, з огляду на те, що ця справа є справою незначної складності, обсяг документів у справі є невеликим (фактично обмежується двома договорами та додатками до них), обсяг роботи адвокатського бюро є незначним (за 5 місяців розгляду справи витрачено на підготовку справи лише 19 годин), тобто, заявлені до стягнення грошові кошти є неспівмірними та необґрунтованими, а, отже, підлягають зменшенню до 8500,00 грн.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує такий підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для включення судом витрат позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу до судових витрат у справі у розмірі 20000,00 грн., з огляду на те, що відповідачем за первісним позовом доведено, що заявлені до стягнення грошові кошти розмірі 40000,00 грн., є неспівмірними зі складністю зазначеної справи та є надмірно завищеними, з огляду на заявлену суму та витрачений час: 40000,00 грн. /19 год. = 2105,26 грн. за годину, отже, не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, що є підставою для їх зменшення на 50% та розподілу цих витрат між сторонами в порядку пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на відповідача за первісним позовом у розмірі 18843,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Заяву (вх. № 17197/21 від 16.07.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АСУ" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октант" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21-А, оф. 107, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18843,00 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок три гривні).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.09.2021.

Суддя С.О. Саванчук