номер провадження справи 33/50/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 Справа № 908/1247/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1247/21

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: Макаренко А.М. - довіреність № 642 від 24.12.2020

від відповідача: Нинюк Л.О. - довіреність № 2803 від 02.09.2019

СУТЬ СПОРУ:

30.04.2021 у Господарський суд Запорізької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява від 30.04.2021 Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання недійсним правочину у формі заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" від 31.12.2020 за № 42-30/28333 в частині погашення заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" за послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1247/21 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.05.2021 у справі № 908/1247/21 вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До суду 17.05.2021 від позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 суддею Мірошниченко М.В. відкрите провадження у справі № 908/1247/21 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/50/21. Підготовче засідання призначено на 15.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.06.2021 з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 18.08.2021 включно, відкладено підготовче засідання на 27.07.2021

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 908/1247/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2021.

У судове засідання 26.08.2021 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 26.08.2021 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 598, 599, 601, 602 ЦК України, ст.ст. 202, 203 ГК України. Вважає, що отримана від відповідача заява від 31.12.2020 № 42-30/28333 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 31.12.2020 за № 42-30/28333 в частині погашення заборгованості за послуги з розподілу електроенергії суперечить імперативним вимогам, встановленим нормами матеріального права, а саме Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 601 ЦК України, ст. 202 ГК України, а також умовам публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2020. Як умовами договору, так і законом встановлено, що розрахунки з оплати послуги з розподілу електричної енергії здійснюються в грошовій формі виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи розподілу, що виключає можливість припинення такого зобов`язання шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

04.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив. Вважає позовну заяву безпідставною, у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що 31.12.2020 за заявою відповідача № 42-30/28333 були припинені зарахуванням зустрічні однорідні зобов`язання на загальну суму 128972,42 грн., вимоги за якими є зустрічними, однорідними, строк їхнього виконання настав, та за якими відсутні обмеження, за наявності яких припинення зобов`язань зарахуванням не допускається. Позивач відсутній в переліку електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку. Розрахунки за договорами здійснюються не через рахунки, що є рахунками зі спеціальним режимом використання.

15.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач не погодився з доводами відповідача. Зазначив, що згідно з ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата послуг з розподілу (передачі) електроенергії здійснюється на поточний рахунок оператора. Пунктом 1.3 додатка № 4 до договору встановлено, що розрахунки за надані послуги з розподілу електроенергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи. Відтак, оскільки розрахунки здійснюються в грошовій формі виключно грошовими коштами, це виключає можливість припинення зобов`язання шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Під час зарахування зустрічних однорідних вимог грошові кошти не надходять на рахунок оператора системи розподілу, що не відповідає вимогам Закону та договору.

25.06.2021 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 26.08.2021 представник відповідача просив залишити клопотання про зупинення провадження у справі без розгляду.

Враховуючи вказане клопотання, суд залишив письмове клопотання відповідача, що надійшло до суду 04.06.2021, про зупинення провадження у справі без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося з заявою-приєднанням, виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго» (надалі - оператор системи розподілу або ОСР), до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», відповідно до якої з 01.01.2019 між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (далі - оператор системи, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - споживач, відповідач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 1005 від 01.12.2005.

29.12.2018 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося з заявою-приєднанням, виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго» (надалі - оператор системи розподілу або ОСР), до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», відповідно до якої з 01.01.2019 між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (далі - оператор системи, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - споживач, відповідач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 42 від 31.08.2011.

29.01.2019 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося з заявою-приєднанням, виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго» (надалі - оператор системи розподілу або ОСР), до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», відповідно до якої з 01.01.2019 між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (далі - оператор системи, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - споживач, відповідач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 42 від 31.08.2011.

У пунктах 1.1, 1.2 даного договору встановлено, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам (надалі - споживач) як послуги оператора системи. Цей договір укладений сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з "Заявою-приєднанням", що є додатком № 1 до цього договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів, окрім індивідуально-технічних (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас напруги, особливості обліку тощо).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (далі - КСР), за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в "Паспорті точки розподілу" за об`єктом споживача, який є додатком № 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком № 4 "Порядок розрахунків".

Згідно з п.п. 5.2, 5.3 оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора. Тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку № 4 «Порядок розрахунків».

За умовами п. 11.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За умовами п. 1.3 додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків" розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи, вказаний в п. 13 договору.

Як зазначив позивач, 05.01.2021 отримав від відповідача заяву № 42-30/28333 від 31.12.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У заяві від 31.12.2020 № 42-30/28333 зазначено, що на даний час ВП ЗАЕС (відповідач) має до ПАТ «Запоріжжяобленерго» (позивач) грошові вимоги, а саме: 1. Дог. № 12-7/37-121-SD-15-02621 від 01.01.2013 РГС Запорізької обл. від 29.05.2019 по справі № 908/528/19: рах. № 790 від 31.10.2018 у сумі 128972,42 грн.; з іншого боку, ПАТ «Запоріжжяобленерго» (позивач) має до ВП ЗАЕС (відповідач) наступні грошові вимоги: 1. Дог. № 1005/42-11-8-06-546 від 01.12.2005 заява-приєднання/77-121-08-19-08364 від 01.01.2019 рах. № 1005/10-РП від 31.10.2020 у сумі 11823,32 грн.; 2. Дог. № 42/42-11-8-1914 від 31.08.2011 заява-приєднання/77-121-08-19-08381 від 01.01.2019 рах. № 42/10-РП від 31.10.2020 у сумі 92571,73 грн.; 3. Дог. № 42/42-11-8-1914 від 31.08.2011 заява, рах. № 42/10р від 31.10.2020 у сумі 24577,37 грн., всього у сумі 128972,42 грн. Згідно зі ст. 601 ЦК України і ст. 203 ГК України відповідач заявив про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 128972,42 грн.

Заява підписана т.в.о. генерального директора Ю. Кульба та головним бухгалтером І. Прокоф`євим, підпис скріплений круглою печаткою відокремленого підрозділу.

У матеріалах справи наявні, зокрема рахунок № 1005/10-РП від 31.10.2020 на суму 11823,32 грн. за договором № 1005 від 01.12.2019 про надання послуг з розподілу електричної енергії з кінцевим терміном сплати до 11.11.2020, рахунок № 42/10-РП від 31.10.2020 на суму 92571,73 грн. за договором про надання послуг з розподілу з кінцевим терміном сплати 17.11.2020, рахунок № 42/10р від 31.10.2020 на суму 24577,37 грн. за договором № 42 від 31.08.2011 (плата за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії у жовтні 2020) з кінцевим терміном сплати 17.11.2020, виставлені позивачем відповідачу, а також рахунок-фактура № 790 від 31.10.2018 на договором № 12-7/37-121-SD-15-02621 від 01.01.2013 на суму 262080,38 грн., виставленого відповідачем позивачу.

Листом від 13.01.2021 № 007-66/139 на заяву від 31.12.2020 № 42-30/28333 позивач повідомив відповідача, що вчинений ним правочин у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить нормам матеріального права та умовам договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Позивач пропонував відкликати заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в іншому випадку ПАТ «Запоріжжяобленерго» буде змушено звернутись до господарського суду про визнання такого правочину недійсним.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Приписами ч.ч. 1,2, 4 ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Статтею 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Виходячи з наведених норм законодавства, оспорювана заява відповідача від 31.12.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який спричиняє припинення взаємних грошових зобов`язань сторін, визначених у цій заяві.

Суд звертається до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, за яким вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами (правовий висновок, що викладений у постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18).

Згідно зі ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 41) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Разом із тим слід зауважити, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань (правовий висновок, що викладений у постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18).

Таким чином, зобов`язання з оплати заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Грошові вимоги мають розглядатися як однорідні в силу недиференційованості грошей як предмета виконання зобов`язань. Гроші як предмет задоволення майнової вимоги мають ознаку замінності, еквівалентності та інші властивості, що дозволяють проводити обмін та інші операції з грошами. Отже, вимога про сплату грошей за загальним правилом є однорідною із іншою вимогою про сплату грошей. Відтак, якщо зобов`язання які виникли між сторонами за укладеними договорами є грошовими, то вони є однорідними.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.04.2021 року у справі № 918/539/18.

Як вбачається зі змісту договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії та про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладені між сторонами у справі, форма проведення розрахунків за цими договорами - грошові кошти, що свідчить про однорідність вимог.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції, чинній на момент вчинення спірного правочину) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Відповідно до п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕ) (в редакції, чинній на момент вчинення спірного правочину), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 140 "Про визначення уповноважених банків ринку електричної енергії", відповідно до п. 2 ч. 3 статті 5 Закону України "Про ринок електричної енергії" уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання ринку електричної енергії, визначені ПАТ "Ощадбанк", ПАТ АБ "Укргазбанк", АТ "Державний експертно-імпортний банк України".

Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.06.2019 № 1247, відповідно до статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" та статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" затверджений "Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку", згідно з яким усі, без винятку, рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку відкриті в АТ "Ощадбанк" і його філіях у відповідних містах України. При цьому в постанові зазначено найменування електропостачальників, оператора системи передачі, оператора ринку та зазначено їхні рахунки із спеціальним режимом використання.

В той же час ПАТ "Запоріжжяобленерго" відсутнє в зазначеному переліку електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку.

При цьому поточний рахунок, за яким здійснюються розрахунки за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого приєднався відповідач, є таким: НОМЕР_1 в ПАТ "Метабанк", МФО 313582. Цей же рахунок зазначений і в рахунках № 1005/10-РП, № 42/10-РП від 31.10.2020. Відтак, даний поточний рахунок, на який відповідач мав здійснювати оплату послуг, не є поточним рахунком із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі, оператора ринку, відкритим в одному із уповноважених банків.

Також ані вказаний договір, ані договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 12-7/37-121-SD-15-02621 не містять жодних обмежень щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У Законі України "Про ринок електричної енергії", на який посилається позивач, теж відсутні положення щодо заборони проведення зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов`язання шляхом зарахування.

Таким чином, на час проведення зарахування ані діючим законодавством, ані договорами не було встановлено заборони на зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, зарахування ДП НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" зустрічних однорідних вимог (заява від 31.12.2020 № 42-30/28333) було здійснене з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Посилання позивача на пункт 1.3 додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків", яким встановлено, що розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи, вказаний в п. 13 договору, не спростовує висновків суду, оскільки, як зазначалося вище, вказаний у п. 13 договору рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання.

Враховуючи наведені норми права та обставини дійсної справи, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 02 вересня 2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко