ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 (прийняте суддею Татарчуком В.О., повне судове рішення складено 11.05.2021) у справі № 904/6/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро

про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання у розмірі 282318,60грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про стягнення коштів в розмірі 282318,60грн, з яких: 234625,08грн - основний борг, 17801,29грн - пені, 12999,22грн - 3% річних, 16893,01грн - інфляційних втрат.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/6/21:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 234 625,08грн основного боргу, 16 893,01грн інфляційних втрат, 12 999,22грн 3% річних, 8 900,65грн пені, 4 234,78грн витрат по сплаті судового збору;

- відмовлено в позові в частині стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 8 900,64грн пені;

- відстрочено виконання рішення суду до 28.08.2021 включно.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати постачання природного газу за договором 9191/18-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу від 28.11.2018, наявністю боргу у сумі 234 625,08грн. Інфляційні втрати та 3% річних задоволені на підставі ст. 625 ЦК України.

З огляду на складне економічне становище відповідача, який є неприбутковою бюджетною організацією, що здійснює централізоване теплопостачання населенню військових містечок Дніпровського гарнізону, а також на відсутність збитків позивача через несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем, суд зменшив розмір пені на 50%.

Також, суд задовольнив клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 4 місяці. Суд зазначив, що відповідач не заперечує наявність обов`язку виконання рішення по даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, однак на даний час підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки наявний дефіцит коштів. Строк відстрочки виконання судового рішення, який просить відповідач складає 4 місяці, така затримка виконання рішення не є надмірно тривалою, не суперечить вимогам розумного строку і створить умови для добровільного виконання боржником судового рішення, з урахуванням його реального майнового стану.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/6/21, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, в розмірі 8 900, 64 грн та в частині відстрочення виконання рішення суду до 28.08.2021 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається, на ті обставини, що в момент підписання договору Відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов Договору.

При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, або відсутність у боржника прибутку, відсутність коштів на рахунках.

Строк затримки розрахунку за Договором з боку Відповідача, станом на поточну дату, складає більше 2 років, а вже більше також 2 років минуло з того часу як Відповідач припинив здійснювати будь-які платежі за цим Договором. Вказане свідчить про значне прострочення строків виконання зобов`язань за Договором.

При розгляді питання зменшення пені не досліджено майновий стан Позивача, зокрема наступне. Позивач має значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018,2018/2019,2019/2020 та 2020/2021 років. Позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, позивач як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості, вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020/2021р.

Матеріали справи не містять будь-якого доказу на підтвердження майнового стану Відповідача (зокрема, звіти про фінансовий стан та фінансові результати, докази наявності або відсутності коштів на рахунках тощо). В матеріалах справи лише наявна довідка про неприбутковість Відповідача.

Судом першої інстанції не враховано того, що визначений Договором розмір пені 15,3% значно нижче навіть облікової ставки Національного банку України, що діяла в спірний період (18%), та в 2,4 рази менше максимально встановленої суми пені. При цьому, нарахована сума пені до стягнення складає лише 17 801,29 грн, що значно менше суми основної заборгованості за Договором.

Посилання на незадовільний фінансовий стан, в тому числі, без наявності будь-яких доказів такого стану, посилання на неприбутковість, за змістом ст. 331 ГПК України, не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення, оскільки ст. 129-1 Конституції України передбачає, що обов`язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Предметом розгляду справи було, в тому числі стягнення основної заборгованості в розмірі 234 625,08 грн за поставлений природний газ у грудні 2018 року, за який, відповідно до пункту 5.1 Договору, Відповідач мав Повністю розрахуватись до 25.01.2019 року включно. Фактично Відповідач вже і так отримував значний проміжок часу під час дії договору для оплати заборгованості (Фактично відстрочку). Строк затримки розрахунку, станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення, складає 27 місяців, який місцевий господарський суд ще й продовжив до 31 місяця.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/6/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 06.07.2021 о 14:00 год.

Судове засідання, призначене на 06.07.2021 о 14:00 год. не відбулося у зв`язку з лікарняним члена колегії у справі судді Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.08.2021 о 10:30 год.

В судовому засіданні 26.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.Встановлені судом обставини справи.

28.11.2018 між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (покупець) укладено договір № 9191/18-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.8 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Позивачем було поставлено відповідачу газ протягом грудня 2018 року на загальну суму 1357016,58грн, що підтверджується актом приймання передачі природного газу від 31.12.2018.

Згідно з п. 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості у повному обсязі, сума боргу становить 234 625,08грн.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода позивача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення суду.

В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України в апеляційному порядку не переглядається.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).

Місцевим господарським судом правильно встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи. Так само, судом підставно стягнуто інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання.

Розмір нарахованої позивачем пені за період з 26.01.2019 по 25.07.2019 складає 17 801,29грн.

У пункті 9.3 договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Відповідно до п. 11.2 договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.ст. 610, 611 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За положенням частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого від позивача природного газу за договором у сумі 17 801,29грн.

Відповідач подав заяву про відстрочення виконання рішення та зменшення розміру пені.

У заяві зазначено, що у країні існує ситуація, яка загрожує національній безпеці. Підготовка держави до оборони у мирний час включає зокрема, забезпечення Збройних Сил України матеріальними та фінансовими ресурсами. Саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро забезпечує квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у зонах відповідальності. При цьому відповідач, є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів. Сума, яку буде стягнуто з відповідача за рішенням є значною. На даний час відповідні бюджетні призначення та бюджетні асигнування відсутні, що унеможливлює добровільне виконання відповідачем рішення суду. У разі примусового стягнення коштів та блокування казначейських рахунків, діяльність установи опиниться під загрозою зупинення, що призведе до зниження рівня боєздатності та мобілізаційної готовності військ, які розташовані у зоні відповідальності відповідача. Крім того, відповідач є ліцензіатом з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, фактично підприємством стратегічного значення від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого теплопостачання населенню військових містечок. Також, відповідач зазначає, що порушення зобов`язання не завдало збитків позивачу.

Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, фактично господарський суд не обґрунтував належним чином підстав для зменшення неустойки та відстрочення виконання рішення, при цьому майнові інтереси сторін, зокрема позивача досліджені не були, хоча останній в обґрунтування своїх заперечень надав суду відповідні докази та пояснення.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач, заявивши клопотання про зменшення пені, надав лише копію рішення від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області; копії ліцензій КЕВ м. Дніпро (строк яких закінчився у січні 2019 року) та Витяг з Положення КЕВ м. Дніпро.

Зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Правова позиція щодо застосування положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 14.04.2020 у справі № 916/188/17, від 03.06.2020 у справі № 916/187/17. При цьому Верховний Суд наголошував на тому, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, на підставі доказів, поданих в порядку, визначеному ГПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника викладеними в апеляційній скарзі, щодо не доведеності з боку відповідача існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, оскільки право на зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів, тоді як відповідач не надав суду відповідних доказів в обґрунтування свого клопотання.

Матеріали справи не містять будь-якого доказу на підтвердження майнового стану Відповідача (зокрема, звіти про фінансовий стан та фінансові результати, докази наявності або відсутності коштів на рахунках, відсутність бюджетного фінансування тощо). В матеріалах справи лише наявна довідка про неприбутковість відповідача.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи - предметом розгляду справи було, в тому числі стягнення основної заборгованості за поставлений природний газ у грудні 2018 року. Так, станом на дату звернення до суду відповідачем не було сплачено решту основної заборгованості, яка складає 234 625, 08 грн. При цьому, останній платіж за Договором було зроблено Відповідачем ще 27.12.2018 з того часу сума основної заборгованості не зменшилась. Таким, чином строк затримки розрахунку за Договором з боку відповідача, станом на поточну дату, складає більше 2 років. Вказане свідчить про значне прострочення строків виконання зобов`язань за Договором.

При цьому, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 233 ГК України не було враховано ступінь виконання зобов`язання з боку відповідача.

Розмір пені, який заявлений позивачем (17 801, 29 грн.) є співмірним сумі основного боргу (234 625, 08 грн) та нарахований у розмірі меншому ніж подвійна облікова ставка НБУ у вказаний період.

Висновки суду про те, що неприбутковість відповідача свідчить про незадовільний його фінансовий стан - безпідставні та не підтверджуються жодними доказами, оскільки неприбутковість не може свідчити про відсутність коштів на рахунку, бюджетне фінансування, можливість здійснення оплат тощо.

Місцевий господарський суд, з огляду на те, що встановлені обставини свідчать про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, застосувавши власні повноваження, необґрунтовано задовольнив відповідне клопотання відповідача зменшив розмір пені та відстрочив виконання рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен був комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що зазначені критерії не були дотримані судом першої інстанції при вирішенні питання про зменшення пені.

Так, стаття 331 ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини 1, 5).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, що відповідач не ухиляється від виконання своїх зобов`язань з оплати боргу, оскільки, як встановлено вище, заборгованість триває значний час та її погашення відповідачем не здійснюється навіть у невеликих розмірах.

Також, колегія суддів не погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами скрутного фінансового становища відповідача, оскільки відповідних доказів матеріали справи не містять.

Зважаючи на тривалий строк існування заборгованості, відповідачу було надано достатньо часу для погашення заборгованості, додаткове збільшення такого періоду для погашення боргу є немотивованим з боку суду.

За викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності виключних обставин для зменшення нарахованої пені та відстрочення виконання рішення, а тому рішення підлягає скасуванню в цій частині.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених вище обставин справи апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню в частині зменшення розміру пені на 50% та відстрочення виконання рішення, оскільки у цій частині судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 278, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/6/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/6/21 скасувати в частині зменшення розміру пені на 50% та відстрочення виконання рішення. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 234 625,08грн основного боргу, 16 893,01грн інфляційних втрат, 12 999,22грн 3% річних, 17 801,29грн пені, 4 234,78грн витрат по сплаті судового збору.

Відмовити в задоволенні заяви про зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення у справі на строк 4 місяці з дня проголошення рішення."

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 153, 00 грн.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.08.2021

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов