ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 серпня 2021 року Справа № 916/3544/20

а позовом: Комунального підприємства "Міські дороги", м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтотрейд Ресурс", м.Луцьк

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 1 536 337грн. 47коп.

Суддя Шум М. С. Секретар судового засідання: Русинчук М.М.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

встановив: позивач - КП «Міські дороги» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 1 536 337 грн. 47 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та положень укладених Договорів №№ 07-08/2017 від 07.08.2017 та 23-01/18 від 23.01.2018 укладено додаткові угоди до договорів, якими суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі, а саме збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості товару, що закуповується, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації. Зазначене порушує основні принципи, що передбачені ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Можливість зміни ціни договорів внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 грудня 2020 року постановлено: передати матеріали позовної заяви за вх.№3665/20 за позовом Комунального підприємства «Міські дороги» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтотрейд Ресурс» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 1 536 337 грн. 47 коп. за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області (43016, Волинська обл., м. Луцьк, пр-т. Соборності, 42).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.01.2021 (суддя Слободян О. Г.) постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09.02.2021.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 справу №916/3544/20 розприділено судді Шуму М. С.

Ухвалою суду від 15.04.2021 розгляд справи №916/3544/20 прийнято до провадження Господарським судом Волинської області у складі судді Шума М. С. Розгляд справи №916/3544/20 постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження з підготовчого засідання суду.

Ухвалою суду від 19.05.2021 розгляд справи в підготовчому засіданні призначено на 08.06.2021.

Представники сторін в судове засідання 08.06.2021 не з`явилися, водночас на адресу суду надійшли доповнення до позовної заяви від позивача у справі - КП «Міські дороги» та додатково клопотання про витребування доказів у справі, а саме: витребувати з Одеської місцевої прокуратури №2 (м. Одеса, вул. Головкіська,1) висновок експертів №161Е від 15.11.2018, проведений Одеським науково -дослідним експертно - криміналістичним центром.

Ухвалою суду від 08.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 14.07.2021, підготовче засідання відкладено на 13.07.2021 на 10:30, зобов`язано витребувати з Одеської місцевої прокуратури №2 (м. Одеса, вул. Головкіська,1) висновок експертів №161Е від 15.11.2018, проведений Одеським науково -дослідним експертно - криміналістичним центром.

Ухвалою суду від 23.06.2021 судове засідання прийнято проводити у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13.07.2021 підготовче провадження у справі зарито, розгляд справи по суті призначено на 17.08.2021.

10.08.2021 на адресу суду з Малинівської окружної прокуратури м. Одеси надійшов лист - відповідь про витребування доказів у справі, а саме: витребувати з Одеської місцевої прокуратури №2 (м. Одеса, вул. Головкіська,1) висновок експертів №161Е від 15.11.2018, проведений Одеським науково -дослідним експертно - криміналістичним центром

17.08.2021 на адресу суду надійшла заява від ТзОВ «Нафтотрейд ресурс» щодо проведення судового засідання без участі уповноваженого представника. Додатково надали заперечення щодо задоволення судом позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та просить застосувати строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду

У визначений судом день та час КП"Міські дороги" (позивач) свого уповноваженого представника в засідання суду 17.08.2021 не направило, хоча про дату, час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином (ухвала суду від 13.07.2021 була направлена на офіційну електронну адресу позивача, яка визначена ним у позовній заяві, а саме: ).

Судом враховуються положення статті 202 ГПК України, частинами 1, 3 котрої визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ст.3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відтак, зважаючи на те, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті, розгляд цієї справи у підготовчому судовому засіданні уже неодноразово відкладався, а строк проведення підготовчого провадження був продовжений, тому учасники справи, мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, і на подання будь-яких заперечень, пояснень чи інших заяв по суті справи, явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду даної справи по суті у даному судовому засіданні за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07/08/2017 за результатами проведення відкритих торгів, згідно Закону України "Про публічні закупівлі" між Комунальним підприємством "Міські дороги" (Позивач, Замовник) та ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» (Відповідач, Постачальник) уклали договір поставки № 07-08/17 від 07.08.2017 на товар: ДК 021:2015 - код 0913 Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин А-92) у кількості : - Дизельне паливо - 112 970 л., - Бензин -92 - 56 480л. на загальну суму 2 901 555,00 грн. (з ПДВ), а саме: дизельне паливо 112 970 л. за ціною 17 790000000 грн. за літр на суму 2 009 736,30 грн. та бензин А-92 56 480,00 за ціною 15, за літр на суму 891 818,70 грн. (а.с. 14-20)

Згідно пункту 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовникові товар (Дизельне пальне, Бензин А-92-Євро5), а замовник - прийняти і оплатити такий товар код ДК 021:2015-0913 «Нафта і дистиляти» у кількості : дизельне паливо 112 970 л. бензин А92 - 56 480 л., шляхом передачі талонів або смарт - карток, або топливних карток тощо, номіналом по 10 та 20 літрів на яких обліковуються відповідне пальне, організовувати та забезпечувати відпуск Замовнику пального, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити Товар.

Відповідно до п.1.3. Договору №07-08/17, асортимент, кількість та ціна Товару зазначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №1).

В подальшому Сторонами укладено Додаткові угоди до Договору №07-08/17: №1 від 09.08.2017р., №2 від 10.08.2017р., №3 від 15.08,2017р., №4 від 22.08.2017р., якими у зв`язку із збільшенням роздрібних цін на ринку нафтопродуктів, Сторони домовилися змінити (збільшити) ціну за одиницю Товару.

23.01.2018, за результатами проведення відкритих торгів, ТОВ «НАФТОТРЕЙДРЕСУРС» та КП «Міські дороги» уклали договір поставки №23-01/18 (

Договір №23-01/18)

Згідно пунктів 1.1, 1.2. Договору №23-01/18 Постачальник зобов`язується до 31.12.2018 року поставити Замовнику Товар: ДК 021:2015 - 0913 Нафта і дистиляти (Дизельне паливо, бензин А-92) у кількості: дизельне паливо - 105050л. бензин А-92 - 48070л., шляхом передачі талонів, або смарт - карток, або топливних карт тощо, номіналом по 10 та 20 літрів на яких обліковуються відповідне пальне, організовувати та забезпечувати відпуск Замовнику пального, а Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити Товар.

Відповідно до п.1.3. Договору №23-01/18, асортимент, кількість та ціна Товару зазначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №1).

Як зазначено в Додатку №1 до Договору №23-01/18, сторони погодили закупівлю 105050 літрів дизельного палива ціною 20,74 грн. за літр на загальну суму 2 178 737 грн. та 48070 літрів бензину А-92 за ціною 22,25 грн. за літр на,загальну суму 1 069 533 грн.

Загальна вартість Договору №23-01/18 становить 3 248 270,00 (три мільйони двісті сорок вісім тисяч двісті сімдесят гривень 00 коп.) гривень, з ПДВь(л. 4.1 Договору №23-01/18).

В подальшому Сторонами укладено Додаткові угоди до Договору №23-01/18: №3 від

12.02.2018р., №4 від 19.02.2018р., №5 від 26.02.2018р., якими у зв`язку із збільшенням роздрібних цін на ринку нафтопродуктів, Сторони домовилися змінити (збільшити) ціну за одиницю Товару.

Позивач доводить, що Додаткові угоди №1, №2, №3, №4 до Договору №07-08/17 мають бути визнанні недійсними, оскільки коливання цін на дизельне пальне та бензин марки А-92 на ринку були відсутні. Крім того, Позивач вважає, що Додаткові угоди №3, №4, №5 до Договору №23-01/18 мають бути визнані недійсними, оскільки коливання цін на дизельне пальне та бензин марки А-92 на ринку були незначні, а з 12.02.2018р по 26.02.2018р. динаміка коливання цін на дизельне пальне та бензин марки А-92 змінювались в сторону зменшення.

При цьому, в обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на положення ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. ст. 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 215, 216, 229, 233,1212 Цивільного кодексу України.

Укладені між сторонами договори №07-08/17 та №23-01/18 за своєю правовою природою є договорами поставки, які укладені на підставі Закону України «Про публічні закупівлі».

Надаючи правову оцінку підставам визнання недійсними додаткових угод №1, №2, №3, №4 до Договору №07-08/17 , №3 від 12.02.2018р., №4 від 19.02.2018р., №5 від 26.02.2018р до договору №23-01/18 за державні кошти, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Отже, Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено, що зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

За змістом ст. 712 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно пп. 57 п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань надає роз`яснення щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель.

У роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року №3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю», зазначено: «Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов.

Отже, в залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим».

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Господарським кодексом України та Законом України «Про ціни і ціноутворення», що регулюють відносини у процесі формування, встановлення та застосування цін, визначено:

-Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни (ч.3 ст.189 Кодексу);

-Вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни (ч.1 ст.190 Кодексу);

- Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання (ч.2 ст.190 Кодексу);

- Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку (ч.1 ст.191 Кодексу);

- Державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України "Про ціни і ціноутворення"(ч.2 ст.191 Кодексу);

- Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни (ч.1 ст.13 Закону).

Відповідно до вищевказаних положень законодавства ціни та товар за договором є вільними, нормами п.2 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлені підстави для зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю та граничний рівень такої зміни не більше 10 відсотків.

Пунктами 9.4. Договорів №07-08/17 та №23-01/18 передбачено, що будь-які зміни та доповнення додатки до даного Договорів дійсні, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та засвідчені печатками Сторін.

Крім того, п.п. 9.6. Договорів №ГЗТ-88/18 №ГЗТ-22/1/19, теж визначено можливість зміни істотних умов договору про закупівлю, зокрема, у випадку передбаченому п.2 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

З матеріалів справи судом додатково встановлено, що 09.08.2017 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №1 до Договору №07-08/17, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне паливо з 17,79 грн. (з ПДВ) до 19,56 грн. (з ПДВ), бензину А-92 з 15,79 грн. (з ПДВ) до 17,36 грн. (з ПДВ) тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

15.08.2017 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №2 до Договору №07-08/17, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне паливо з 19,56 грн. (з ПДВ) до 21,51 грн. (з ПДВ), бензину А-92 з 17,36 грн. (з ПДВ) до 19,09 грн. (з ПДВ)тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

15.08.2018 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №3 до Договору №07-08/17, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне паливо з 21,51 грн. (з ПДВ) до 23,49 грн. (з ПДВ),бензин А-92 з 19,09 грн. (з ПДВ) до 20,99 грн. (з ПДВ), тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

22.08.2017 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №4 до Договору №07-08/17, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): бензин А- 92 з 20,99 грн. (з ПДВ) до 23,08 грн. (з ПДВ), тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

12.02.2018 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі л. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №3 до Договору №23-01/18, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне' паливо з 20,74 грн. (з ПДВ) до 22,81 грн. (з ПДВ), бензину А-92 з 22,25 грн. (з ПДВ) до 24,47 грн. (з ПДВ)тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

19.02.2018 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №4 до Договору №23-01/18, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне паливо з 22,81 грн. (з ПДВ) до 25,09 грн. (з ПДВ),бензин А-92 з 24,47 (з ПДВ) до 26,91 грн. (з ПДВ), тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

26.02.2018 між ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» та КП «Міські дороги» на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була укладена додаткова угода №5 до Договору №23-01/18, згідно якої сторони збільшили ціну товару за одиницю (літр): дизельне паливо з 25,09 грн. (з ПДВ) до 27,59 грн. (з ПДВ),бензин А-92 з 26,91 (з ПДВ) до 29,60 грн. (з ПДВ), тобто в межах 10%. При цьому, загальна сума Договору не збільшилась.

З матеріалів справи судом вбачається, що ціна за одиницю товару за спірними угодами збільшувалась не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до Договорів, крім того зазначені зміни не могли призвести до збільшення суми, визначеної у Договорах.

Зазначене вище підтверджує, що Додаткові угоди №1, №2, №3, №4 до Договору №07-08/17 та №3, №4, №5 до Договору №23-01/18, укладені з дотриманням положень п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та листа-роз`яснення Мінекономрозвитку України «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» №3302-06/34307-06 від 27.10.2016

Суд зауважує, що чинним законодавством не регламентовано та не визначено, якими саме документами може підтверджуватися коливання ціни товару на ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Постановою Верховного Суду від 29.03.2019 у справі № 826/6926/17 зазначено, що довідки торгово-промислової палати та ДП «Держзовнішінформ», які є повноважними органами, що мають право, зокрема здійснювати моніторинг цін та визначати вартість товару, містять інформацію щодо ціни на певні нафтопродукти та паливно-мастильні матеріали на певну дату, а отже з аналізу наявної в них інформації та ціни за одиницю продукції визначеної у договорах, укладених між позивачем та відповідачем, можна прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її рух у бік збільшення чи зменшення та встановити факт наявності коливання ціни.

Суд дійшов висновку, що підтвердження коливання ціни товару на ринку на підставі довідок Одеської регіональної Торгово-промислової палати відповідає положенням п.2 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Судом досліджено, що збільшення цін на ринку відбулось, в тому числі і в період з дати формування тендерної документації, договори були укладені 23.01.2018., а тендерну пропозицію подано 21.12.2017.

За змістом ч. 4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю фіксуються саме у пропозиції конкурсних торгів і не можуть змінюватись до дати укладення відповідного договору, а тому, саме з моменту подання такої пропозиції має визначатись наявність коливань ціни на ринку відповідного товару.

З матеріалів справи судом вбачається, що від дати реєстрації пропозиції конкурсних торгів ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» (21 грудня 2017 р.) до дати укладення Договору №23-01/18 (23 січня 2018 р.) минуло більше місяця, за який відбулось зростання рівня цін на ринку дизельного палива та бензину А-92.

Тобто, інакший підхід покладав би на учасника процедури закупівлі непропорційний ризик укладення договору собі на збиток через значну тривалість процедури закупівлі, що суперечить принципам розумності, добросовісності та справедливості, закріпленим у п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України.

Крім зазначеного, суд зауважує, що 21.12.2017 (дати подання тендерної пропозиції ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС») до 23.01.2018 (дати укладення Договору №23-01/18 ) відбулось коливання цін на нафтопродукти у бік збільшенняі

середня ціна дизельного палива зросла з 25,89 грн. до 27,97 грн. за один літр, тобто, на 2,08 грн. (8,03%)

середня ціна бензину А-92 зросла з 27,69 грн. до 29,22грн. за один літр, тобто, на 1,53 грн. (5,52%).

Тобто, довідки Одеської регіональної торгово-промислової палати: №Our ref. СИО-с №000379 від 09.08.2017, №Our ref. СИО-с №000382 від 10.08.2017, №Our ref. СИО- с №000387 від 15.08.2017, №Our ref. СИО-с №000397 від 22.08.2017, №Our ref. СИО-е №000079 від 12.02.2018, №Our ref. СИО-е №000089 від 19.02.2018, №Our ref. СИО-е №000107 від 26.02.2018, а також дані інтернет ресурсу vseazs.com свідчать про зміну цін на ринку палива у бік збільшення та у сукупності з аналізом початкової вартості вважаються належним документальним підтвердженням такого коливання за відсутності нормативних вимог до форм та способів такого підтвердження.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2020р. № 907/788/18 суд зауважив на ту обставину, що Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку коливання ціни такого товару на ринку і таке коливання повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим, відповідати запропонованим змінам.

В процесі розгляду справи позивачем викладена в довідках інформація не спростована, доказів на підтвердження того, що коливання цін в бік збільшення на нафтопродукти в період укладення оспорюваних додаткових угод не мали місця, позивач не надав, натомість докази на підтвердження протилежних обставин містяться в матеріалах справи.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Суд зауважує, що загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при вирішенні спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №910/12959/18.

При підписанні оспорюваних додаткових угод до договору сторони були вільними в їх укладенні та визначенні їх умов. Пропозиція постачальника про зміну (збільшення) ціни не є обов`язковою для покупця. Разом з тим, покупець (позивач) погодився на пропозицію постачальника (відповідача), підписав додаткові угоди, які були спрямовані на реальне настання правових наслідків - відповідач поставив товар, а позивач його отримав та оплатив.

Таким чином, надана ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати: №Our ref. СИО-с №000379 від 09.08.2017, підтверджують факт коливання цін на нафтопродукти у бік збільшення, що давало правові підстави для підписання додаткових угод відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи відсутність правових підстав для визнання додаткових угод недійсними, позовна вимога щодо стягнення надмірно сплачених грошових коштів в сумі 1 536 337,47 грн. до задоволення також не підлягає.

Тобто, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в позові .

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15ц, від 13.10.2018 у справі №367/6105/16-ц від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц.

Оскільки судом не встановлено обставин щодо захисту порушеного права, а відтак відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Сплачений судовий збір та інші судові витрати у справі покладаються на позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

26.08.2021

Суддя М. С. Шум