ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 серпня 2021 року Справа № 903/72/21

за позовом Заступника керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Ковельської міської ради Волинської області

до Фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича

про скасування рішення державного реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння Суддя Шум М. С.

Секретар с/з Русинчук М. М.

Представники сторін:

від позивача: Назарчук А.Г., довіреність № 19.07/1 від 05.01.21, Рішко А.В. - прокурор

від відповідача: Пилипчук І. Ю. - адвокат, ФОП Шлюєв Ю. М.

встановив: в позовній заяві заступник керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Ковельської міської ради Волинської області до фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича просить суд скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) з одночасним припиненням речових прав Шлюєва Юрія Миколайовича, а саме: права приватної власності на будівлю стадіона «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) та витребувати з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади м.Ковель об`єкт нерухомого майна - будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а з одночасним визнанням за територіальною громадою права власності на об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою суду від 24.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву від 17.03.2021 відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог та у позові відмовити повністю як з підстав пропуску строку позовної давності, так і інших підстав.

У відповіді на відзив від 26.03.2021 №15-578вих-21 прокурор зазначає, що Ковельська міська рада не могла та не повинна була знати про факт реєстрації ФОП Шлюєвим Ю. М. права власності на спірний об`єкт. Про факт порушення прав щодо прав власності на комунальне майно Ковельській міській раді стало відомо лише після отримання листа від слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 20.03.2018. Позовні вимоги прокурор підтримує повністю.

В судовому засіданні 17.08.2021 позивач та прокурор позовні вимоги підтримали повністю. Представник позивача долучив до матеріалів справи виступ, підготовлений до судових дебатів у справі.

Адвокат відповідача та відповідач у позові просили відмовити повністю.

Фактичні обставини справи:

Згідно з протоколом №1 конкурсу на право оренди цілісного майнового комплексу стадіону «Сільмаш» - структурного підрозділу РЖКП№1 (дата проведення 08.05.2003) переможцем відповідного конкурсу визначено ФОП Шлюєва Юрія Миколайовича. Строк оренди згідно з умовами конкурсу - 25 років. Обґрунтування вибору переможця: гарантоване фінансове забезпечення виконання конкурсних зобов`язань, гарантоване працевлаштування 14 працівників стадіону, пільгове обслуговування пенсіонерів (а. с. 31).

Конкурсна пропозиція ФОП Шлюєва Ю. М. містила, зокрема, намір відповідача капітально відремонтувати адмінбудинок з метою розвитку належної спортивної інфраструктури добудувати частину другого поверху, де розмістити готельні кімнати для проживання гостей та спортсменів, запрошених для участі в змаганнях (а. с .32).

15.05.2003 між Відділом по управлінню майном комунальної власності Виконавчого комітету Ковельської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Шлюєвим Юрієм Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди №296 цілісного майнового комплексу структурного підрозділу РЖКП №1 - стадіону «Сільмаш» (а. с. 33-34).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2, 5.1, 5.2, 5.10, 5.25, 5.26, 5.27, 5.28, 9.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає на підставі протоколу №1 від 08.05.2003 конкурсу на право оренди цілісного майнового комплексу в строкове платне користування цілісний майновий комплекс стадіону «Сільмаш» - структурного підрозділу ремонтного житлово-комунальтного підприємства №1, склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки, протколу про результати інвентаризації та передавального балансу ЦМК, складеного на 15.05.2003 а саме: основні фонд: балансова вартість - 89 759 грн. 36 коп., залишкова вартість - 47 551 грн. 39 коп. Місцезнаходження об`єкта оренди - м.Ковель, вул. Грушевського, 8а.

Орендар вступає у строкове платне користування ЦМК у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі. Передача майна в оренду не припиняє право власності орендодавця на це майно, а орендар лише користується ним протягом строку оренди.

Орендар зобов`язується: використовувати взятий в оренду об`єкт відповідно до його призначення та умов цього договору; виконувати умови, передбачені конкурсом, та втілювати запропоновані щодо реконструкції стадіону «Сільмаш» пропозиції; за письмовим погодженням орендодавця здійснювати його реконструкцію, технічне переоснащення та інші невід`ємні поліпшення ЦМК, що зумовлюють підвищення його вартості з обов`язковим погодженням кошторисної документації. При приватизації об`єкта орендар має першочергове право на викуп орендованого об`єкта при умові виконання умов договору. При здійсненні невід`ємних поліпшень орендованого майна за згодою орендодавця, при умові представлення необхідних документів (погодженою кошторисної документації, актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт, копій платіжних документів, що підтверджують проведення орендарем розрахунків за виконані будівельні роботи та придбані матеріали) орендар має право на відшкодування здійснених ним поліпшень. Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних кошті, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Даний договір діє з 15 травня 2003 року до 14 травня 2028 включно. Якщо орендар здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна за рахунок власних коштів, про що свідчать підтверджуючі документи, а орендодавець компенсував ці затрат, то дані поліпшення переходять у власність орендодавця. Решта поліпшень, здійснених за кошти орендаря є власністю орендаря.

29.07.2003 між Ковельською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шлюєвим Юрієм Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а. с. 109-110).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору орендодавець надає в оренду, а орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, розміщену на землях, що знаходяться у віддані Ковельської міської ради загальною площею 10600 кв.м. для обслуговування комплексу спортивних споруд стадіону «Сільмаш». Земельна ділянка надається терміном на 25 років, тобто до 27.06.2028 року. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування комплексу спортивних споруд стадіону «Сільмаш». по вул. Грушевського, 8а м.Ковель.

27.06.2013 Ковельською міською радою прийнято рішення №39/54 про погодження підприємцю Шлюєву Ю. М. проведення реконструкції з добудовою другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а в м. Ковелі, яке входить до складу орендованого цілісного майнового комплекс, враховуючи конкурсну пропозицію від 30.04.2003 (а. с. 35).

В заяві ФОП Шлюєва, що адресована Голові Ковельської міської ради та отримана Виконкомом міської ради 21.04.2014, відповідач просить міську раду прийняти участь у реконструкції шляхом співфінансування або відшкодування витрат, пов`язаних з реконструкцією. У разі відсутності такої можливості, просить внести зміни до догвоору №296 від 15.05.2003 шляхом внесення змін до п. 5.28 та п. 9.7 (а. с. 38).

У відповідь на таку заяву, Виконавчий комітет Ковельської міської ради в листі від 21.05.2014 зазначив, що у міському бюджеті на 2014 рік не передбачені кошти на співфінансування робіт або відшкодування витрат, пов`язаних з реконструкцією ЦМК стадіону «Сільмаш», процитовано дійсні умови п. 5.28 та п. 9.7 договору (а. с. 39).

На замовлення відповідача Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області видано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме: Реконструкція будівель стадіону «Сільмаш» з влаштуванням другого поверху в м.Ковель по вул. Грушевського, 8а. Вид будівництва: реконструкція (а. с. 40-41).

В матеріалах справи міститься Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності. Об`єкт: реконструкція будівлі стадіону «Сільмаш» з влаштуванням другого поверху по вул. Грушевського, 8-а в м.Ковелі Волинської області. Декларація зареєстровано Управлінням ДАБІ 22.04.2016 (а. с. 42-45).

В матеріалах справи міститься Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності. Об`єкт: нове будівництво будівлі стадіону «Сільмаш» з влаштуванням другого поверху по вул. Грушевського 8-а в м.Ковелі Волинської області. Декларація зареєстрована Управлінням ДАБІ 08.12.2016 ВЛ26 (а. с. 46-49).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Державним реєстратором 09.12.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу) індексний номер: 32884022 від 13.12.2016 здійснено реєстрацію за Шлюєвим Юрієм Миколайовичем права власності на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А-2), загальною площею 424 кв.м. за адресою Волинська область, м.Ковель, вул. Грушевського, 8А. Підстава виникнення права власності: довідка про присвоєння адресного номера, серія та номер 22.27/III-704, виданий 23.11.2016, видавник: Відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності, серія та номер ВЛ26 виданий 08.12.2016, виданий Управлінням ДАБІ у Волинській області: технічний паспорт, серія та номер б/д, виданий 06.10.2015, видавник КП «Волинське ОБТІ» (а .с .28-30).

Позиція прокурора та позивача

Заступник керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Ковельської міської ради Волинської області просить суд скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) та витребувати майно з приватної власності фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича до комунальної власності територіальної громади м. Ковеля в особі Ковельської міської ради.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ст. 328 ЦК України).

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 331 ЦК України).

Прокурор зазначає, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 №6-1213цс16).

В даному випадку другий поверх, який був добудований в процесі реконструкції орендованого приміщення не є новоствореним об`єктом та на таку добудову не може виникати окремо право власності особи, яка провела відповідні роботи.

У ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» визначено поняття нове будівництво як будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також

лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва. В свою чергу, реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відтак, прокурор стверджує, що відповідачем здійснювалася реконструкція приміщення стадіону «Сільмаш», з добудовою другого поверху адмінприміщення, що повністю відповідало виданим Ковельською міською радою містобудівним умовам та прийнятому рішенню про погодження реконструкції. Проводити будь-які інші дії ФОП Шлюєв В. М., як орендар, не мав права згідно з умовами п.5.25 договору. Дії, які вчинялися в процесі будівництва, а саме - реконструкція, спрямована на створення невід`ємних поліпшень орендованої будівлі не призвели до створення нового об`єкта, а всього лиш додали площі до вже існуючого об`єкта нерухомості, відповідно увесь об`єкт, а також площа добудови повинен належати територіальній громаді м.Ковель.

Діючим договором оренди майна №296 від 15.05.2003 не передбачено можливості орендаря набувати права власності на поліпшення, які не можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди (п.5.28).

Водночас договір передбачає право орендаря лише на компенсацію відповідних витрат на здійснення ним невід`ємних поліпшень (п.5.27 договору). У даному випадку відокремити приміщення другого поверху від першого поверху без заподіяння йому шкоди неможливо у зв`язку з чим у орендаря виникає лише право на отримання компенсації відповідних витрат на здійснення ним невід`ємних поліпшень.

ФОП Шлюєв Ю. М. безпідставно та неправомірно набув права власності на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А-2) загальною площею 424 кв.м. по вул. Грушевського, 8а у м.Ковелі.

Ковельською місцевою прокуратурою неодноразово ініціювалося питання про вжиття Ковельською міською радою, як власником приміщення по вул. Грушевського, 8а у м.Ковелі заходів до усунення порушень Закону ФОП Шлюєвим Ю. М. при реєстрації права власності на спірний об`єкт. Останні листи Ковельською місцевою прокуратурою до Ковельської міської ради з даного приводу скеровувалися 07.08.2020 №35-2413 та 24.12.2020 №35-3732. Листами також ставилося питання про те, коли міська рада довідалася про те, що спірне приміщення зареєстровано за відповідачем і чи надавалася згода на проведення «нового будівництва» за вказаною адресою та чи вживатиме міська рада заходів для усунення відповідних порушень в судовому порядку.

У відповідь на дані листи, Ковельська МР листами від 18.08.2020 та від 30.12.2020 повідомила місцеву прокуратуру про те, що органом місцевого самоврядування не надавався ФОП Шлюєву Ю. М. дозвіл на нове будівництво стадіону «Сільмаш» з влаштуванням другого поверху. Ковельська міська рада не планує звертатися до суду за захистом свого порушеного інтересу, однак не заперечує щодо представництва своїх інтересів прокуратурою.

Про факт реєстрації ФОП Шлюєвим Ю. М. права власності на вказане майно стало відомо лише після отримання відповідної інформації від слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 20.03.2018.

Позиція відповідача

Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову повністю.

Зазначає, що органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями здійснювати функції відносно скасування державної реєстрації прав на новостворене майно, що перебуває у приватній, не в комунальній власності. В той же час, набуття права комунальної власності на підставі рішення суду ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - не передбачено, а скасування рішення державного реєстратора належить до виключної компетенції Міністерства юстиції України. Відтак, прокурором не обґрунтовано свою процесуальну дієздатність.

Щодо застосування строку позовної давності, відповідач стверджує, що сторона позивача намагається ввести суд в оману шляхом замовчування факту про те, що інформація про так зване порушення прав Ковельської міської ради стало відомо органу місцевого самоврядування значно раніше ніж 30.03.2018.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірного об`єкту №75643447 від 09.12.2016 підставою внесення запису про реєстрацію права власності Щлюєва Ю. М. на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2) заг. пл. 424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а у м.Ковелі стало рішення №32884022 від 09.12.2016 державного реєстратора ЦНАП Виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області. При цьому, ЦНАП Виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області є підконтрольним та підзвітним Ковельській міській раді Волинської області. Таким чином, інформація про дату оспорюваної реєстрації права власності стала відомою Ковельській міській раді з моменту внесення відповідно запису до реєстру виконавчим органом ради - ЦНАПом Виконавчого комітету Ковельської міської ради, тобто 09.12.2016.

Додатковими доказами інформування Ковельської міської ради про наявність ймовірного порушення права комунальної власності є: ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2016 у справі №159/1863/16-а згідно з якою Ковельській МР стало відомо про намір відповідача зареєструвати право власності на спірний об`єкт; заява відповідача від 29.09.2016, адресована Ковельській міській раді про необхідність замовлення спільного технічного паспорту на будівлю стадіону «Сільмаш» з наданням висновку про розподіл часток; лист КП «Волинське БТІ» від 10.10.2016 №1344 про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи спірної будівлі відсутні заява Ковельської міської ради про розрахунок часток будівлі стадіону «Сільмаш» та про підтвердження реєстрації права комунальної власності Ковельською міською радою на перший поверх будівлі стадіону.

Визначаючи початок перебігу позовної давності у цьому спорі, слід враховувати, коли про порушене право дізналася або могла дізнатися саме держава в особі уповноваженого органу, а не конкретний позивач чи прокурор (постанови ВС від 24.01.2018 №914/801/17, від 19.06.2018 №922/2756/17)

Прокурором пропущено загальний трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом.

Підставою для скасування рішення №32884022 від 09.12.2016 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області може слугувати лише порушення законодавства, яке діяло під час прийняття вказаного рішення та невідповідність його нормам спеціального законодавства.

Однак, в позовній заяві позивачем не наведено жодної норми закону чи принаймні підзаконного акту, яку було порушено реєстратором при прийнятті рішення №32884022 від 09.12.2016.

Відповідач звертає увагу суду, що у відповідності до абз. 1, 2 п.2 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

новозбудований об`єкт - завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який проводиться вперше;

реконструкція - реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єкта містобудування.

У своєму позові прокурор вважає, що будівництво другого поверху будівлі стадіону «Сільмаш» є реконструкцією першого поверху адміністративної будівлі по вул.Грушевського,8а у м. Ковель .

Однак, відповідач зазначає, що в межах справи №903/389/20 було встановлено, що ним було проведено реконструкцію першого поверху будівлі стадіону «Сільмаш» за адресою м. Ковель, вул. Грушевського, 8а. та добудовано другий поверх до будівлі стадіону «Сільмаш».

Реєстрація права власності 09.12.2016 виконавчим органом Ковельської міської ради Волинської області на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель та заявлення вимоги про скасування рішення державного реєстратора №32884022 від 09.12.2016 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області свідчить про наявність суперечливої поведінки в діях органу місцевого самоврядування.

Наявність суперечливої поведінки в діяннях Ковельської міської ради Волинської області свідчить про нестабільність системи роботи вказаного органу та невідповідність його дій, повноваженням задекларованим в Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позов прокурора в частині скасування рішення №32884022 від 09.12.2016 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем не заявлено жодного аргументу на підтвердження порушення спеціального законодавства, під час вчинення юридично-значимої дії при проведенні державної реєстрації на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель.

Окрім того, не може слугувати підставою виникнення права власності позивача скасування рішення №32884022 від 09.12.2016 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області.

Щодо вимоги прокурора про витребування майна з приватної власності та передачу його у комунальну, відповідач посилається на те, що за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється про, що зазначено в Огляді судової практики розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справ у спорах щодо права власності від 01.12.2018.

Невстановлення жодної із передбачених законодавством підстав набуття позивачем права власності на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель є підставою стверджувати, що право комунальної власності на дане майно не може бути визнаним на підставі рішення Господарського суду Волинської області.

Як вказано прокурором в позові, 17.08.2016 року Ковельською міською радою Волинської області було зареєстровано право комунальної власності на приміщення першого поверху будівлі стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а у м. Ковель, отже саме з цієї дати перший поверх даної будівлі став самостійним об`єктом власності та цивільних правовідносин. Варто зауважити, що станом на цей момент (момент реєстрації права комунальної власності) другий поверх будівлі стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а у м. Ковель вже існував, відповідно твердження прокурора про те, що другий поверх будівлі є фактично реконструкцією першого і не знаходять свого логічного підтвердження та не випливають з фактичних обставин.

Мова йде також про те, що на момент виникнення необхідності реєстрації права приватної власності відповідача на другий поверх будівлі стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а у м. Ковель, на перший поверх у Ковельської міської ради Волинської області навіть не було технічного паспорту (лист виконавчого комітету Ковельської міської ради від 20.05.2016 №Ш-711), відповідно, і не було введено в експлуатацію в установленому законом порядку даного об`єкту, та зводиться до того, що не будучи самостійним об`єктом цивільного права, перший поверх не міг містити в собі реконструкцію, оскільки така дія окремо відображається в технічному паспорті.

Зважаючи на такі обставини, твердження прокурора про те, що другий поверх будівлі стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а у м. Ковель є виключно реконструкцією першого в розумінні положень ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» не знаходять свого підтвердження.

Окреме цільове призначення добудованого поверху - використання в якості готелю, відмінне від цільового призначення першого поверху - адміністративна будівля; наявність окремого входу до вказаного приміщення свідчать про те, що за своїми ознаками приміщення другого поверху будівлі стадіону «Сільмаш» є окремим приміщенням.

Прокурором не доведено наявність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу Ковельської міської ради Волинської області, що могло трапитись в результаті державної реєстрації права приватної власності відповідача на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель. Оскільки, як визнає у своєму позові прокурор - вказане будівництво було проведено виключно за кошти відповідача без залучення співфінансування органу місцевого самоврядування.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та доводам сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Суд дійшов висновку про скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) з одночасним припиненням речових прав Шлюєва Юрія Миколайовича, а саме: права приватної власності на будівлю стадіона «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) та відмову в позові в частині позовної вимоги про витребування з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади м.Ковель спірного об`єкту нерухомого майна з одночасним визнанням за територіальною громадою права власності на об`єкт нерухомого майна.

Позиція суду обґрунтована наступним:

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 15.05.2003 між Відділом по управлінню майном комунальної власності Виконавчого комітету Ковельської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Шлюєвим Юрієм Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди №296 цілісного майнового комплексу структурного підрозділу РЖКП №1 - стадіону «Сільмаш». Крім того, 29.07.2003 між Ковельською міською радою (орендодавець) та ФОП Шлюєвим Юрієм Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 10160 кв.м. для обслуговування комплексу спортивних споруд стадіону «Сільмаш».

Відтак, суд зазначає, що між сторонами Ковельською міською радою та Фізичною особою-підприємцем існують договірні відносини оренди, які врегульовані відповідними договорами, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди ЦМК, іншими нормативно-правовим актами.

За умовами договору оренди ЦМК структурного підрозділу РЖКП №1 стадіону «Сільмаш» сторони погодили свої права та обов`язки в тому числі щодо порядку реконструкції, технічного переоснащення, здійснення інших невід`ємних поліпшень ЦМК.

Так, відповідач зобов`язався за письмовим погодженням орендодавця здійснювати його реконструкцію, технічне переоснащення та інші невід`ємні поліпшення ЦМК, що зумовлюють підвищення його вартості з обов`язковим погодженням кошторисної документації.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 23 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди ЦМК, передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно.

Орендареві належить право власності на виготовлену продукцію, в тому числі у незавершеному виробництві, та доход (прибуток), отриманий від орендованого майна, амортизаційні відрахування на майно, що є власністю орендаря, а також на набуте орендарем відповідно до законодавства інше майно.

Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Стаття 27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди ЦМК, регулює правові наслідки припинення або розірвання договору оренди, встановлює, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти, якщо інше не визначено договором оренди.

Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що Ковельська міська рада Рішенням від 27.06.2013 №39/54 погодила орендарю (відповідачу) проведення реконструкції з добудовою другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш», яке входить до складу орендованого ЦМК.

Відтак, ФОП Шлюєв Ю. М., отримавши згоду орендодавця на реконструкцію з добудовою другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш», яке входить до складу орендованого ЦМК, як це передбачено договором та ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди ЦМК, за власні кошти здійснив реконструкцію адміністративно-побутового приміщення з добудовою другого поверху.

Обставини щодо отримання погодження орендодавця на відповідні роботи, а також обставина виконання таких робіт повністю за кошти орендаря - ФОП Шлюєва Ю. М. сторонами не оспорюються.

Відтак, надаючи правову оцінку здійснених ФОП Шлюєвим Ю. М., як орендарем цілісного майнового комплексу стадіону «Сільмаш» та земельної ділянки під ним, дій в частині реконструкції адміністративного приміщення з добудовою другого поверху, суд дійшов висновку, що ФОП Шлюєв Ю. М. здійснив невід`ємні поліпшення орендованого ним майна. Тому, як зазначено вище, правовідносини між сторонами щодо таких поліпшень (отримання дозволу, порядок здійснення, порядок відшкодування коштів за такі поліпшення тощо) врегульовано договорами оренди та ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди ЦМК.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою без наявності чинного правовстановлюючого документа на підтвердження такого права не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності.

Як зазначено вище, між сторонами існують договірні відносини щодо використання на правах оренди ЦМК стадіону «Сільмаш» та земельної ділянки.

ВС у складі КГС в постанові від 11.02.2020 №915/572/17 зазначив, що державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

При цьому навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

В даному випадку Ковельська міська рада, як уповноважена особа управляти комунальним майном та орендодавець чітко узгодив як істотні, так і інші умови надання в оренду орендарю - Фізичній особі-підприємцю Шлюєву Юрію Миколайовичу ЦМК стадіону «Сільмаш» у м.Ковелі та земельної ділянки загальною площею 10160 кв.м. для обслуговування комплексу спортивних споруд стадіону «Сільмаш».

ФОП Шлюєв Ю. М. здійснивши реконструкцію адміністративного приміщення з добудовою другого поверху, а відтак здійснивши невід`ємні поліпшення орендованого цілісного майнового комплексу, згідно з умовами дійсного договору оренду має право, при умові представлення необхідних документів (погодженою кошторисної документації, актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт, копій платіжних документів, що підтверджують проведення орендарем розрахунків за виконані будівельні роботи та придбані матеріали) на відшкодування здійснених ним поліпшень. ФОП Шлюєв Ю. М. вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних кошті, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Одночасно договором у Розділі IX «Строк чинності, умови зміни та припинення договору» передбачено, що якщо орендар здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна за рахунок власних коштів, про що свідчать підтверджуючі документи, а орендодавець компенсував ці затрат, то дані поліпшення переходять у власність орендодавця. Решта поліпшень, здійснених за кошти орендаря є власністю орендаря.

Орендар - Шлюєв Ю. М. на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта: нового будівництва будівлі стадіону «Сільмаш» з влаштуванням другого поверху зареєстрував за собою право власності на адміністративно-побутове приміщення загальною площею 342, 7 кв.м. по вул.Грушевського, 8А в м.Ковелі.

Ні договорами оренди, ні ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, чинній на момент укладення договорів, не передбачено права орендаря набути право власності в порядку згідно з яким набув права власності на спірний об`єкт нерухомості ФОП Шлюєв Ю. М.

Щодо констатації порушення законних прав Ковельської міської ради реєстрацією відповідачем за собою права власності на добудований другий поверх адміністративного приміщення ЦМК стадіону «Сільмаш», що до того ж знаходиться на орендованій земельній ділянці, суд звертається до висновків ВП ВС, наведених в постанові від 19.05.202 №916/1608/18 про те, що знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі у цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі.

Натомість, договором та законом передбачено порядок дій, зокрема, орендаря у випадку здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна. Ба більше, навіть у випадку створення, як вважає відповідач нового будівництва, в договорі або законі не передбачено безумовне право орендаря набути права власності на нову річ в порядку, згідно з яким відповідне право власності зареєстрував за собою ФОП Шлюєв Ю. М.

Суд звертає увагу відповідача, що останній має право на відшкодування здійснених ним поліпшень, при приватизації об`єкта першочергове право на викуп орендованого об`єкта при умові виконання умов договору. Поряд з цим, умовами договору передбачено, що за умови припинення договору оренду некомпенсовані орендодавцем поліпшення є власністю орендаря.

Суд дійшов висновку, що за конкретних встановлених обставин справи відповідачем в порушення умов договорів оренди цілісного майнового комплексу та земельної ділянки для його обслуговування неправомірно зареєстровано за собою право власності на добудову другого поверху адмінприміщення стадіону «Сільмаш», а відтак скасування, як такого, що порушує законні права Ковельської міської ради, рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) з одночасним припиненням речових прав Шлюєва Юрія Миколайовича, а саме: права приватної власності на будівлю стадіона «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104).

Суд додатково наголошує на тій обставині, що відповідачем взято в оренду не лише адміністративне приміщення до якого добудовано другий поверх, однак цілісний майновий комплекс, частиною якого є адміністративне приміщення, визнання за собою права власності на добудований другий поверх порушує законні права та інтереси власника ЦМК (орендодавця) - Ковельської міської ради, власника земельної ділянки, на якій розташовано ЦМК - Ковельської міської ради.

Твердження відповідача про те, що позивачем не заявлено жодного аргументу на підтвердження порушення спеціального законодавства, під час вчинення юридично-значимої дії при проведенні державної реєстрації на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель спростовується зазначеним вище висновком ВС КГС про те, що навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

В даному випадку, суд дійшов висновку, що дії відповідача вчинені з метою реєстрації за собою права власності на другий поверх адміністративного приміщення стадіону порушують умови договору оренди та законні права Ковельської міської ради, а відтак, рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності підлягає скасуванню.

Крім того, відповідач стверджує про преюдицію фактів, встановлених у справі №903/389/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича до Відділу по управлінню майном комунальної власності виконавчого комітету Ковельської міської ради, Ремонтного житлово-комунального підприємства №1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Виконавчий комітет Ковельської міської ради про визнання робіт та обладнання невід`ємними поліпшеннями цілісного майнового комплексу.

Однак, суд зазначає, що постановою ВС у складі КГС від 18.05.2021 №903/389/20 рішення Господарського суду Волинської області від 16.09.2020 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі № 903/389/20 скасовано, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Волинської області, який станом на 17.08.2021 не завершено.

Щодо твердження відповідача про те, що прокурором не доведено наявність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу Ковельської міської ради Волинської області, що могло трапитись в результаті державної реєстрації права приватної власності відповідача на будівлю стадіону «Сільмаш» (літер А-2), заг.пл.424 м.кв. за адресою вул. Грушевського, 8а, у м. Ковель, оскільки, як визнає у своєму позові прокурор - вказане будівництво було проведено виключно за кошти відповідача без залучення співфінансування органу місцевого самоврядування суд звертається до викладеного вище та зазначає: зважаючи на дійсні орендні правовідносини між сторонами щодо ЦМК та земельної ділянки для його обслуговування сам факт здійснення ФОП Шлюєвим Ю. М. будівництва виключно за власні кошти без співфінансування Ковельської міської ради не є безумовною підставою для набуття ФОП Шлюєвим Ю. М. права приватної власності на другий поверх адмінприміщення.

Щодо позовної вимоги прокурора та позивача про витребування з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади м.Ковель спірного об`єкту нерухомого майна з одночасним визнанням за територіальною громадою права власності на об`єкт нерухомого майна суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що задовольняючи позовну вимогу про скасування речового права власності на спірний об`єкт нерухомості, між сторонами відновлено правовідносини оренди, які в тому числі поширюються і на спірний об`єкт нерухомості. В свою чергу, договором передбачено дії орендаря щодо отримання відшкодування за здійснені поліпшення, за реконструкцію майна, а також умови залишення у власності поліпшень у випадку припинення договору. Договором також встановлена обставина за якої орендодавець отримує у власність поліпшення, здійснені орендарем: компенсація відповідних витрат.

Відтак, суд вважає, що спірне майно перебуває у ФОП Шлюєва Ю. М. в оренді на підставі укладеного з власником відповідного договору.

Разом із тим суд зазначає, що згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

У розумінні наведених положень позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України, пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності відповідача щодо добудованого ним другого поверху адміністративного приміщення стадіону.

Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності не може бути намір набути таке право за рішенням суду.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності з метою отримання рішення суду як правовстановлюючого документа (крім випадків, передбачених статтею 344, частинами третьою та п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України) та подальшої державної реєстрації права власності на підставі такого рішення не є законним (правомірним) способом захисту права та охоронюваного законом інтересу (з постанови ВП ВС від 19.05.2020 №916/1608/18).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, з`ясуванню судом, зокрема, підлягає те, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

В даному випадку, прокурором сформульовано позовна вимога як витребування з приватної власності відповідача до комунальної власності територіальної громади м.Ковель спірного об`єкту нерухомого майна з одночасним визнанням за територіальною громадою права власності на цей об`єкт.

Однак, суд зазначає, що передбачений законом механізм набуття права власності не може бути підмінений зверненням стороною до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідна позовна вимога є передчасною та не може бути задоволена за конкретних обставин справи.

Крім того, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що Ковельська міська рада зареєструвала за собою право власності на перший поверх адміністративного приміщення стадіону «Сільмаш» 17.08.2016, тобто за чотири місяці до реєстрації права власності за відповідачем на другий поверх адміністративного приміщення. При цьому, жодних дій, які б свідчили про намір, а відтак перешкоджання відповідачем зареєструвати за собою право власності на весь об`єкт нерухомості Ковельська міська рада не вчиняла.

Щодо заявленого відповідачем строку позовної давності суд зазначає:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

ВП ВС в постанові від 21.08.2019 зазначила, що для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та статтею 74 цього Кодексу (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Таким чином, визначаючи початок перебігу позовної давності у цьому спорі, слід враховувати, коли про порушене право довідалася або могла довідатися саме держава в особі уповноваженого органу, а не позивач.

Прокурор звернувся з цим позовом до суду 03.02.2021, що підтверджується інформацією органу поштового зв`язку на конверті відправлення позовної заяви.

Судом встановлено, що права Ковельської міської ради у зв`язку із реєстрацією за собою відповідачем права приватної власності на другий поверх адміністративного приміщення порушено 09.12.2016 (дата державної реєстрації).

Натомість, прокурор та позивач зазначають, що Ковельській міській раді стало відомо про порушене право лише після отримання листа від слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 20.03.2018 №24/1359 згідно з яким слідчий повідомляє про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом незаконного відчуження майна на території стадіону «Сільмаш» в м.Ковелі та просить надати інформацію про те, на підставі яких документів за ФОП Шлюєвим Ю. М. зареєстровано право власності на будівлю.

Як на підставу того, що Ковельська міська рада дізналася про факт реєстрації за ФОП Шлюєвим Ю. М. права власності на другий поверх адміністративного приміщення відповідач посилається на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2016 у справі №159/1863/16-а згідно з якою Ковельській МР стало відомо про намір відповідача зареєструвати право власності на спірний об`єкт. Однак, суд зазначає, що поняття дізнатися про порушене право та дізнатися про намір вчинити дії, які порушують право не є тотожними. Заява відповідача від 29.09.2016, адресована Ковельській міській раді про необхідність замовлення спільного технічного паспорту на будівлю стадіону «Сільмаш» з наданням висновку про розподіл часток також не є доказом того, що позивач дізнався про порушене 19.12.2016 право.

Натомість, з листа Ковельської міської ради від 21.05.2014 вбачається, що міська рада не погодила внести до договору оренди зміни про можливість набуття права власності на поліпшення орендованого майна.

Відтак, між сторонами узгоджені орендні правовідносини щодо ЦМК стадіону «Сільмаш» та земельної ділянки під ним.

Судом не встановлено обставин, що Ковельська міська рада дізналася чи могла дізнатися про факт порушеного права у зв`язку з внесенням записів про визнання права приватної власності на добудову другого поверху адміністративного приміщення раніше, ніж з листа слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 20.03.2018 про здійснення досудового розслідування у кримінальній справі за фактом незаконного відчуження майна на території стадіону «Сільмаш».

Відповідач також заперечуючи правомірність прокурора звертатися до суду з відповідним позовом стверджує, що органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями щодо скасування державної реєстрації прав на новостворене майно, що перебуває у приватній власності, предмет позову не стосується захисту права комунальної власності.

Однак, судом обґрунтовано вище порушення прав та інтересів Ковельської міської ради як уповноваженого органу управляти комунальним майном, а саме: земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом, які передано в оренду відповідачу у справі.

Одночасно, суд бере до уваги, що ВС у складі КГС в постанові від 21.01.2021 №925/1222/19 зазначив, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В постанові від 23.06.2020 №922/2589/19 ВС у складі КГС звернув увагу на те, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. ст. 129, 232, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг про державну реєстрацію права приватної власності Фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича на будівлю стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104) з одночасним припиненням речових прав Шлюєва Юрія Миколайовича, а саме: права приватної власності на будівлю стадіона «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104).

3. В частині позовних вимог про витребування з приватної власності Фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича до комунальної власності територіальної громади м.Ковель об`єкта нерухомого майна - будівлі стадіону «Сільмаш» (літера А) площею 424 кв.м., розташовану у м.Ковелі по вул. Грушевського, 8а з одночасним визнанням за територіальною громадою права власності на об`єкт нерухомого майна відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шлюєва Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м.Луцьк, ) 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

повний текст рішення

складено 25.08.2021

Суддя М. С. Шум