ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2586/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4 А, )
до Фізичної особи-підприємця Матвієнко Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "ХОСПІС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Матвієнко Максима Вікторовича, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 36000,00 грн. Судові витрати позивач також просить покласти відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем Договору № 03/12 від 03.12.2020 щодо поставки товару.

Ухвалою суду від 01.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2586/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом, засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі №922/2586/21 від 01.07.2021.

Згідно даних, отриманих від Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем фактичного знаходження відповідача - фізичної особи-підприємця Матвієнко Максима Вікторовича є: АДРЕСА_1 .

Ухвала про відкриття провадження у справі від 01.07.2021 по справі 922/2586/21 була направлена відповідачу на вищевказану адресу, проте була повернута з позначкою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Разом з цим, суд звертає увагу, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

03.12.2020 між Фізичною особою-підприємцем Матвієнко Максимом Вікторовичем (далі відповідач) та Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "ХОСПІС" (далі позивач) було укладено Договір № 03/12, згідно пункту 1.1. якого, продавець зобов`язується протягом дії даного Договору передавати покупцеві, на його вимогу, товар окремими партіями в кількості, асортименті та цінам, що узгоджуються Сторонами в спеціфікації та накладній, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах встановлених цим Договором.

У відповідності до п.1.2 Договору, найменування товару за ДК 021:2015:39512000-4 - постільна білизна (простирадло 220 см. * 200 см., підковдра 150 см. * 200 см.).

Пунктом 3.1. Договору сторону погодили, що ціна товару, що поставляється, та умови оплати зазначається в рахунках - фактурах, видаткових накладних та специфікації.

Згідно п.3.2. Договору, покупець оплачує поставлений товар за ціною, що зазначена у специфікації та видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.3. Договору, загальна сума Договору визначається, виходячи з цін на Товар, асортименту і загальної кількості Товару всіх партій, проданого відповідно до умов Договору.

Сума договору складає 49 842 грн. 00 коп. (сорок дев`ять тисяч вісімсот сорок дві гри. 00 коп.), ПДВ не передбачено.

Пунктом 3.4. Договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний внести на поточний рахунок Продавця 70% передоплату в сумі 36000 грн. (тридцять шість тисяч грн. 00 коп.), зазначену у рахунку-фактурі, протягом 3-х днів після оформлення продавцем рахунку-фактури. Решту суми по Договору 13842 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сорок дві грн. 00 коп.) покупець вносить на підставі видаткової накладної протягом 5-ти банківських днів після отримання готової продукції.

Згідно п.3.5. Договору, розрахунки за відвантажений Товар здійснюється у національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахування Покупцем відповідних грошових коштів в зазначений банк на розрахунковий рахунок, вказаний Продавцем. Датою оплати вважається дата надходження коштів за поставлені Товари на розрахунковий рахунок Продавця.

Відповідно до п.4.2.1. Договору, продавець зобов`язаний забезпечити поставку товару згідно з цим Договором.

Пунктом 5.1. Договору, сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Сторони домовились, що всі суперечки та розбіжності, що можуть виникнути між ними з питань, які не врегульовані цим Договором, будуть вирішуватись шляхом укладання додаткової угоди, а в разі недосягнення домовленості - в господарському суді України за місцем знаходження Продавця.

У відповідності до п.8.1. цей Договір набирає чинності з моменту підписання, та діє до 31.12.2020, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором, до повного їх виконання.

Додатком №1 до Договору 03/12 від 03.12.2020 року у відповідності до специфікації сторони погодили, що ФОП Матвієнко М.В. зобов`язаний поставити на адресу позивача постільну білизну, а саме простирадло 220 см. *200 см. у кількості 260 шт. на загальну суму 27560.00грн., підковдра 150 см.*200 см. у кількості 130 шт. на загальну суму 22282,00 грн.

03.12.2020 року позивач платіжним дорученням № 1255 перерахував на рахунок Фізичної особи-підприємця Матвієнко Максима Вікторовича р/р НОМЕР_2 ІПН НОМЕР_1 кошти в розмірі 36 000,00 грн. (тридцять шість тисяч гривень), як предоплату на поставку постільної білизни.

Однак, відповідач отримавши грошові кошти у сумі 36 000,00 грн. поставку постільної білизни не виконав, передоплату у сумі 36 000,00 грн. не повернув.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 36000,00 грн. за непоставлену постільну білизну.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем доведено, що за Договором № 03/12 поставки товару від 03.12.2020 ним здійснено попередню оплату за постільну білизну у розмірі 36000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1255 від 03.12.2021.

22.03.2021 за вих. №75 позивачем скеровано на адресу відповідача вимогу про поставку постільної білизни згідно Договору № 03/12 від 03.12.2020.

Проте, відповідач не поставив позивачу постільну білизну на загальну суму 36000,00 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

12.05.2021 за вих. № 123 позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відмову від договору, в якому, зокрема, була пред`явлена вимога щодо повернення грошових коштів у розмірі 36000,00 грн., що були перераховані згідно договору № 03/12 від 03.12.2020 та платіжного доручення № 1255 від 03.12.2021.

Проте, відповідач кошти за непоставлений товар у розмірі 36000,00 грн. не повернув.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів поставки постільної білизни або повернення попередньо сплаченої позивачем за поставку грошової суми не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі 36000,00 грн. (суми попередньої оплати) підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Матвієнко Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4 А, ) грошові кошти у розмірі 36000,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний центр паліативної медицини "Хоспіс" (61075, м. Харків, вул. Луї Пастера, 4 А, )

Відповідач: Фізична особа-підприємець Матвієнко Максим Вікторович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Повне рішення складено "30" серпня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2586/21