ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р. Справа№ 910/1489/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 (повний текст складено 20.04.2021)

у справі № 910/1489/21 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжиніринг»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Каргоремтранс»

про стягнення 53 640, 02 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Інжиніринг» (далі - ТОВ «Рейл Інжиніринг») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Каргоремтранс» (далі - ТОВ «Каргоремтранс») про стягнення 53 640, 02 грн.

Позовні вимоги про стягнення збитків обґрунтовані тим, що на залізничних станціях у проміжках між часом приймання вагонів (вантажу) залізницею до перевезення та часом видачі вагонів (вантажу) одержувачу на станції, зазначеній в залізничній накладній, було виявлено розобладнання (розукомплектування) вагонів, перелічених в позовній заяві. У зв`язку з чим позивачем було здійснено ремонт таких вагонів, вартість якого останній і просить відшкодувати.

Також позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку із непередбачуваним знаходженням вагонів у ремонті з причин розобладнання під час знаходження вагонів під відповідальністю відповідача позивач не отримав орендну плату за вагони, на яку розраховував та яку його орендар сплатив би у відповідності з укладеним договором оренди за умови справності вагонів та можливості їх використання.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Рейл Інжиніринг» 21 888, 66 грн неотриманої орендної плати, 31 751, 36 грн витрат на організацію проведення ремонтних робіт та судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що для усунення пошкоджень позивач змушений був використати необхідні деталі та запасні частини для їх встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), складеними за участю виконавця - ТОВ «Каргоремтранс». А тому такі витрати підлягають відшкодуванню.

Також суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що при перевезенні вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності) та необхідністю проведення ремонтних робіт, позивач втратив орендну плату, яку міг отримати у разі справності таких вагонів.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 було поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця», встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів та заяв. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників. Також указаною ухвалою було зупинено виконання оскаржуваного рішення.

Ухвала від 29.06.2021 отримана скаржником 05.07.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Позивач та третя особа поштову кореспонденцію отримали 06.07.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

Судді, які входять до складу суду, перебували у відпустці до 28.08.2021, а тому постанова ухвалюється в межах розумних строків у перший робочий день.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

АТ «Українська залізниця» не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що підставою для матеріальної відповідальності залізниці у пошкодженні вагонів є акт про пошкодження вагона (ВУ-25 або ВУ-25М) та акт загальної форми (ГУ 23), що складені поряд один з одним. Однак, позивачем не подано до суду ані акту про пошкодження вагона (ВУ-25 або ВУ-25М), ані акту загальної форми (ГУ-23), що, в свою чергу, унеможливлює покладення матеріальної відповідальності на залізницю. Так, скаржник посилається на висновки Верховного суду, викладені у постановах № 910/313/19 вiд 20.02.2020, № 910/5827/19 від 16.01.2020.

Крім того, скаржник вказує, що позивачем не був наданий акт про пошкодження вагону, що унеможливлює встановлення реального обсягу та суму витрат, пов`язаних з ремонтом пошкоджених вагонів.

Також скаржник вказує, що жодний з елементів складу цивільної відповідальності по відношенню до нього не підтверджено належними доказами.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

12.07.2021 до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Рейл Інжиніринг» надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим учасникам та в строк, встановлений судом. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Відповідач зазначає, що матеріалами справи належним чином підтверджується, що під час прямування вагонів до пунктів призначення було виявлено розкомплектування вагонів, які у подальшому були направлені на ремонт відповідними вагоноремонтними структурними підрозділами АТ «Укрзалізниця», про що складені акти про пошкодження вагонів форми ВУ-23М та повідомлення ВУ-36М про приймання вагонів із ремонту.

Так, відповідно до повідомлень форми ВУ-36M та BУ-23М вагони були направлені для проведення ремонту та технічного огляду вагоноремонтними структурними підрозділами Акціонерного товариства «Українська залізниця». На організацію та виконання ремонтів вагонів, між позивачем та ТОВ «Каргоремтранс» укладено договір на надання послуг з організації ремонту вагонів. Понесення витрат з оплати виконаних робіт та використаних запасних частин і деталей підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями. З наявних у матеріалах справи актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та платіжних доручень вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, а також їх технічне обслуговування на загальну суму 31 751,36 грн.

Крім того, за час перебування спірних пошкоджених вагонів у ремонті та технічному обслуговуванні позивачем сплачено орендну плату за користування ними у загальному розмірі 21 888, 66 грн, що підтверджується актами виконаних робіт/ наданих послуг та платіжними дорученнями, доданими позивачем до позовної заяви.

Отже, до складу збитків, відповідно до норм чинного законодавства, включаються усі витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

12.07.2021 до суду апеляційної інстанції від третьої особи надійшли пояснення з доказами надсилання іншим учасникам справи та в строк, встановлений судом. Пояснення прийнято до розгляду.

Третя особа зазначає, що погоджується з позицією позивача - ТОВ «Рейл Інжиніринг» стосовно заявлених в позові вимог, у зв`язку з тим, що АТ «Укрзалізниця» не виконала взяті на себе зобов`язання перед позивачем щодо збереження, забезпечення схоронності майна та цілісності вагонів після прийняття під перевезення у відповідності до Статуту залізниць України - ТОВ «Рейл Інжиніринг» зазнало збитків.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - ТОВ «ОТП Лізинг») та ТОВ «Рейл Інжиніринг» укладено договір фінансового лізингу № 6020-FL, на підставі якого вантажний залізничний рухомий склад (далі - вагони або PC) в кількості 6 (шість) одиниць, зокрема, такі вагони: № 59202135, 58920786, 58843582, 59207290, 56732266, 56739469, в період з 01.07.2020 по 31.08.2020 перебували в управлінні ТОВ «Рейл Інжиніринг», що підтверджується актами приймання-передачі до нього від 30.01.2020 та від 31.01.2020.

Відповідно до п. 3.2., 3.3. рамкового договору фінансового лізингу № 6020-FL від 19.12.2019 відповідальність за збереження, цілісність та ремонт переданих вагонів покладена на позивача - ТОВ «Рейл Інжиніринг».

В подальшому вищевказані вагони були передані в оренду і в липні-серпні 2020 знаходились в управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (далі - ТОВ «Рейл Лоджистікс») на умовах договору оренди № 2- 272/08-19 від 30.08.2019, що підтверджується таким: актами прийому-передачі від 02.09.2019, від 04.09.2019, від 05.09.2019, від 09.09.2019; актами наданих послуг № 07/20 від 31.07.2020 та № 08/20 від 31.08.2020; випискою по рахунку позивача за 21.09.2020 від 22.09.2020 про отримання орендної плати по договору оренди № 2-272/08-19 від 30.08.2019.

Відповідно до умов п. 3.1.2. договору оренди № 2-272/08-19 від 30.08.2019, укладеного між позивачем та ТОВ «Рейл Лоджистікс», витрати на проведення всіх ремонтів та технічного обслуговування покладаються на позивача (орендодавця).

Як вбачається з матеріалів справи, у липні-серпні 2020 року АТ «Українська залізниця» на підставі наступних оформлених залізних накладних: № 49838931, 35055318, 49969702, 50044254, 47801600 (графа 54), № 10742 (графа - 29) здійснювались перевезення відповідних вагонів по маршрутах, зазначених у цих залізничних накладних.

Так, звертаючись з позовом, позивач зазначав, що на залізничних станціях у проміжках між часом приймання вагонів (вантажу) залізницею до перевезення та часом видачі вагонів (вантажу) одержувачу на станції, зазначеній в залізничній накладній, було виявлено розобладнання (розукомплектування) вагонів, перелічених в цій позовній заяві.

Відповідними структурними підрозділами AT «Укрзалізниця»: Експлуатаційне вагонне депо Батуринська, Вагонне депо Кам`янське, Вагонне депо Запоріжжя Ліве, Волноваське вагонне депо, Костянтинівське вагонне депо (далі - Вагонне Депо) були складені акти про пошкодження вагонів форми ВУ-23М та повідомлення ВУ-36М про приймання вагонів із ремонту, якими було встановлено розобладнення (розукомплектування), дати виявлення розобладнання, станції відчеплення вагонів в ремонт по причині розобладнання (розукомплектування) та дати закінчення ремонтів вищевказаних вагонів (копії актів та повідомлень додаються).

Також позивач у позовній заяві вказував, що за час непередбачуваного знаходження вагонів в ремонті з причин розобладнання, під час знаходження вагонів під відповідальністю відповідача, відповідно до актів наданих послуг до договору оренди № 2-272/08-19 від 30.08.2019 позивачу було завдано збитків у вигляді неотриманої орендної плати за вказаним договором.

Таким чином, позивач зазначав, що безпідставно поніс додаткові збитки у вигляді неотриманої орендної плати за час неможливості користування вагонами, та які позивач не поніс би за умови виконання AT «Укрзалізниця» своїх зобов`язань, встановлених відповідними нормативними документа, та за умови безперешкодного руху вагонів позивача. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача 21 888, 66 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати.

Крім того, 02.01.2020 між позивачем та ТОВ «Каргоремтранс» укладено договір № TO-04/2020-RE на надання послуг з організації ремонту вагонів, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Каргоремтранс» на підставі договірних відносин з вагонними депо відповідача організовує технічне обслуговування ТОв-1/ТОв-2, ревізії системи розвантаження та підготовку під навантаження вагонів (далі - ремонт), що знаходяться в управлінні позивача.

На підтвердження факту організації виконання ремонтних робіт та постачання запасних частин, між ТОВ «Каргоремтранс» та позивачем були підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 454 від 31.08.2020 та № 489 від 30 вересня 2020 щодо таких вагонів: № 59207290, 56732266, 56739469, 58920786, 59202135.

Загальна вартість проведених ремонтних робіт склала 37 751, 36 грн (25 325, 18 грн + 6 426,18 грн).

Наведені обставини стали підставою для звернення з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини з перевезення залізничних вагонів. Спір у справі стосується наявності підстав для відшкодування збитків пов`язаних з розкомплектуванням вагонів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 «Найменування вантажу» вказується «Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)».

Наявними в матеріалах справи залізничними накладними: № 49838931, 35055318, 49969702, 50044254, 47801600 (графа 54), № 10742 (графа - 29) підтверджується прийняття АТ «Укрзалізниця» до перевезення та його здійснення вагонів ТОВ «Рейл Лоджистікс». Будь-яких зауважень до цілісності вагонів залізницею не здійснювалося.

Згідно зі ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як свідчать матеріали справи, під час здійснення перевезення було виявлено несправність спірних вагонів.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що вищенаведені вагони: № 59207290, 56732266, 56739469, 58920786, 59202135 були відремонтовані, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 454 від 31.08.2020 та № 489 від 30.09.2020.

З матеріалів справи вбачається, що для усунення пошкоджень позивач змушений був використати необхідні деталі та запасні частини для їх встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), складеними за участю виконавця - ТОВ «Каргоремтранс» (на підставі договору надання послуг з організації ремонту вагонів №ТО-04/2020 від 02.01.2020).

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №551 від 15.11.99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

З наявних у матеріалах справи актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та платіжних доручень вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, а також їх технічне обслуговування на загальну суму 37 751, 36 грн. А тому твердження скаржника стосовно невідповідності суми позовних вимог у частині відшкодування вартості ремонтних робіт сумам доданих актів здачі-приймання робіт визнаються необґрунтованими з огляду на те, що позивач замовляв у ТОВ «Каргоремтранс» ремонти усіх вагонів по мірі необхідності, а зазначені в позовній заяві вагони в той період потребували ремонту разом з іншими вагонами позивача. Контррозрахунку скаржником не надано.

Доводи скаржника стосовно необхідності надання форм ВУ-25, ВУ-25М та ГУ-23 в якості єдиної підстави для відшкодування збитків правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки позивачем долучено до матеріалів позовної заяви повідомлення форми ВУ-23М, в якому зазначено час та місце виявлення пошкодження, акт форми ВУ-22, дефектна відомість в якій зазначаються необхідні роботи та запчастини та акт форми ВУ-36М, в якому зазначено час закінчення ремонту.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує практику суду касаційної інстанції, на яку посилається скаржник. Так, у наведених стороною постановах (№910/313/19 від 20.02.2020, № 910/5827/19 від 16.01.2020), суд касаційної інстанції, процитувавши п. 19 Правил користування вагонами і контейнерами, взяв до уваги повідомлення саме форми ВУ-23М (як вбачається з мотивувальних частин постанов), як у даній справі та залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, яким стягнуто збитки із залізниці. А тому такі доводи відхиляються судом апеляційної інстанції. До того ж, скаржником не заперечується сам факт завдання збитків. Так, стороною наводяться формальні недоліки щодо фіксування фату понесених позивачем збитків. А тому такі посилання скаржника визнаються необґрунтованими.

Крім того, за час перебування спірних пошкоджених вагонів в ремонті та технічному обслуговуванні позивачем не отримано орендну плату за користування ними у загальному розмірі 21 888, 66 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів форми ВУ-23М та ВУ-36М, актом наданих послуг № 08/20 від 31.08.2020, в якому зазначені кількість діб та періоди по датах, за які нараховано орендну плату по кожному спірному вагону. А період з дати початку по дату закінчення ремонту визначені на підставі ВУ-23М та ВУ-36М та наведеним детальним розрахунком сум орендної плати, які не було включено до акту наданих послуг № 08/20 від 31.08.2020 та отримано позивачем у зв`язку з знаходженням вагонів в ремонті.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Нормою ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що в даному випадку мова йде про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватного вагону (майна іншої особи) під час його використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж, чи пусті вагони) для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення немає.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагону), завданої шкоди - пошкодження складової частини вагону, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Так, матеріалами справи підтверджується наявність збитків (понесені витрати пов`язані з ремонтом вагонів, неотримання орендної плати за наявним договором), протиправність поведінки заподіювача збитків (не збереження цілісності вагонів під час їх пересилання) та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками (розукомплектування вагонів призвело до необхідності їх ремонтування та втрати коштів за можливість їх використання). А тому доводи скаржника про недоведеність всіх елементів складу цивільного правопорушення відхиляються як необґрунтовані.

При цьому скаржником, у свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вищенаведених вагонів: № 59207290, 56732266, 56739469, 58920786, 59202135 під час їх перевезення залізницею сталось не з його вини.

Твердження скаржника щодо необґрунтованості розрахунку збитків під час ремонту, відсутності документів підтверджуючих ремонт вагонів, дату його початку та закінчення є необґрунтованими з огляду на те, що в матеріалах справи наявні копії форми ВУ-23М, в яких зазначена дата виявлення несправності певного вагону, штемпель та підпис уповноваженої особи вагоноремонтного підрозділу відповідача. Також в матеріалах справи наявні копії форми ВУ-36М, в яких зазначена дата виходу з ремонту певного вагону, штемпель та підпис уповноваженої особи вагоноремонтного підрозділу скаржника; у матеріалах справи наявний акт наданих послуг № 08/20 від 31.08.2020, в якому зазначені кількість діб та періоди по датах, за які нараховано орендну плату по кожному спірному вагону, а період з дати початку по дату закінчення ремонту визначені на підставі ВУ-23М та ВУ-36М - відсутні в розрахунку акта наданих послуг.

Отже, враховуючи те, що при перевезенні таких вагонів: № 59207290, 56732266, 56739469, 58920786, 59202135, які перебували в користуванні (оренді) позивача, залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), покладення відповідальності на скаржника за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим. Викладене є підставою для відхилення доводів апеляційної скарги. А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Рейл Інжиніринг» про стягнення збитків в розмірі 53 640,02 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, понесених позивачем, у зв`язку з допущенним скаржником розукомплектуванням вагонів позивача під час їх перевезення. Наявність понесених збитків підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця`на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/1489/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/1489/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір), понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/1489/21, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич