ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" серпня 2021 р. Cправа № 902/407/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

представника позивача - Полив`яної Ю.М.,

у відсутності відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" (вул. Кондратенка, 6-А, м. Полтава, 36009)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" (вул. Миру, буд. 51, с. Миколаївка, Козятинський район, Вінницька область, 22160)

про стягнення 505112,45 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" про стягнення 505112,45 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/407/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.05.2021.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого ухвалою від 18.05.2021 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України з власної ініціативи суду, учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 95-102, т. 1); позивачем - відповідь на відзив (а.с. 114-174, т. 1).

На підставі відповідних клопотань представника позивача, останньому забезпечено участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції через Господарський суд Полтавської області.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 17.08.2021.

04.08.2021 на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи сканованих копій видаткових накладних, які в паперовому вигляді знаходяться в матеріалах справи та були подані разом з позовною заявою, у зв`язку з тим, що не на всіх раніше наданих суду копіях видно відтиск печатки відповідача.

13.08.2021 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням останнього у відпустці.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилася представник позивача у режимі відеоконференції через Господарський суд Полтавської області, відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив. При цьому про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача був повідомлений під розписку від 22.07.2021, яка міститься у матеріалах справи.

Дослідивши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи №б/н від 13.08.2021, суд дійшов висновку про його відхилення як необґрунтованого, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі. При цьому суд враховує, що заявник жодним чином не пов`язує необхідність відкладення розгляду справи із необхідністю вчинення процесуальних дій, що потребують особистої явки, при цьому явка учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою. Окрім того, судом узгоджувалася дата підготовчого засідання з урахуванням думок представників сторін.

Представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №01/10/1 від 01.10.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" 505112,45 грн заборгованості, з яких: 319 635,06 грн - основного боргу; 125 491,08 грн - пені; 59 986,31 грн - 10% річних.

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зводиться до того, що Договір поставки №01/10/1 від 01.10.2018 був укладений попередником ТОВ "Дружба Миколаївка" - сільським виробничим кооперативом "Дружба", а у 2019 році СВК "Дружба" реорганізовано в ТОВ "Дружба Миколаївка", а також було проведено зміну учасників даного Товариства. При цьому новим учасникам Товариства ТОВ "Дружба Миколаївка" невідомі подробиці укладення та виконання СВК "Дружба" умов Договору поставки №01/10/1 від 01.10.2018, первинні документи відносно нього відсутні.

Окрім того, відповідач ставить під сумнів належність підпису попереднього керівника Товариства на ряді видаткових накладних та заперечує доведеність отримання товару відповідачем за такими видатковими накладними.

Також, відповідач зазначає, що порівнюючи суми розрахунків, які проводились Відповідачем з Позивачем вбачається, що суми сплачених коштів не відповідають сумам, які значаться у видаткових накладних, а відтак неможливо встановити за що саме здійснювалась оплата.

Окремо Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" акцентується увага щодо відсутності посилання у видаткових накладних на Договір поставки №01/10/1 від 01.10.2018, відтак відповідач заперечує, що відповідні партії товару поставлялися саме на умовах такого договору, що, в свою чергу, виключає можливість нарахування штрафних санкцій. При цьому відповідач вважає недопустимим нарахування пені та 10% річних на суму боргу після закінчення строку дії договору - після 31.12.2019, оскільки після цього договір перестав регулювати відносини між сторонами.

У відповіді на відзив позивачем на підтвердження факту отримання товару відповідачем надано копії довіреностей, податкових накладних (по спірним видатковим накладним) та квитанцій про їх реєстрацію. Крім того, позивач зазначає, що відтиск печатки на спірних видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними та підтверджує факт отримання товару.

Щодо порядку зарахування сплачених відповідачем коштів, то позивач з посиланням на приписи ст. 534 ЦК України вказує, що пунктом 5.2. Договору поставки, встановлено, що постачальник має право, без додаткового погодження з покупцем, грошові кошти, які сплачує покупець відповідно до умов цього договору, зарахувати в наступному порядку незалежно від призначення платежу: в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу); в другу чергу - поточні платежі.

Також позивач підсумовує, що факт здійснених поставок та отримання Товару відповідачем підтверджується видатковими накладними, довіреностями та податковими накладними, в кожній видатковій накладній вказується помер та дата договору поставки. Періодичні оплати відповідача за Договором, також є свідченням отримання товару та визнання заборгованості.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" (Постачальник, позивач) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Дружба" (згодом найменування та організаційно-правову форму змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА", що підтверджується відомостями в ЄДРЮОФОП) (Відповідач, покупець) укладено Договір поставки №01/10/1 (Договір), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін (Товар), а покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. якого найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних Постачальника на Товар.

Сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими Постачальник поставив Покупцеві Товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього Договору, якщо інше не випливає з відміток по тексту цих накладних (п. 2.2. Договору).

За умовами пунктів 5.1., 5.2. Договору оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100 % оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника. Постачальник має право. Без додаткового погодження з Покупцем, грошові кошти, які сплачує Покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку незалежно від призначення платежу:

- в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу);

- в другу чергу - поточні платежі.

Згідно з пунктом 8.3. Договору сторони дійшли згоди, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Сторони погодили обов`язковість використання печатки на договорі, додатках до нього, та всіх документів пов`язаних з його виконанням (п. 9.14. Договору).

Відповідно до п. 10.3. договору для штрафних санкцій, передбачених умовами цього Договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним Договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань.

Договір набуває чинності з 01.10.2018 і діє по 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору (п.11.2. Договору).

Відповідно до видаткових накладних (а.с. 31-55, том 1) за період 2018-2019 р.р. позивачем передано відповідачу Товар на загальну суму 1 163 233,58 грн, за який відповідач розрахувався частково на суму 843598,52 грн.

Відтак несплаченою залишається вартість товару на загальну суму 319 635,06 грн, яку заявлено до стягнення з відповідача як основний борг.

16.03.2021 позивачем направлено відповідачу вимогу вих. №104 від 15.03.2021 про сплату залишкової вартості товару на загальну суму 319 635,06 грн, однак реагування відповідача на вказану вимогу матеріали справи не містять.

Несплата вказаної заборгованості і слугувала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. При цьому внаслідок прострочення виконання зобов`язання позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" 125 491,08 грн - пені та 59 986,31 грн - 10% річних.

З огляду на встановлені обставини справи суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №01/10/1 від 01.10.2018.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Оскільки відповідачем стверджує, що лише ряд видаткових накладних містить підпис візуально схожий на підпис попереднього керівника відповідача, заперечуючи відношення таких накладних до Договору поставки №01/10/1 від 01.10.2018, суд звертає увагу, що вказані документи, окрім підпису у графі, зі сторони відповідача містять відбиток печатки вказаного товариства, хоча остання і не є обов`язковим реквізитом документа в силу закону, але визначена необхідною при документальному оформлення правовідносин між сторонами на виконання Договору згідно з пунктом 9.14. такого Договору. Відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.

Вимоги до видаткової накладної як і будь-якого первинного документа, передбачено ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З поміж іншого, видаткова накладна як первинний документ має містити особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, на підтвердження ідентифікації осіб-отримувачів товару за спірними видатковими накладними позивачем додано до відповіді на відзив копії відповідних довіреностей (а.с. 118-133, том 1). При цьому відповідно до п. 9.17. Договору поставки, сторони погодили, що особа вважається належним чином уповноважена Покупцем на отримання товарно-матеріальних цінностей за даним Договором, за умови надання нею належним чином оформленої довіреності від Покупця.

Твердження відповідача про те, що видаткові накладні, на підставі яких заявлено до стягнення заборгованість не стосуються Договору поставки №01/10/1 від 01.10.2018 спростовуються матеріалами справи, позаяк у кожній видатковій накладній міститься посилання на договір за №01/10/1 від 01.10.2018.

Окрім того, здійснення відповідних господарських операцій щодо поставки товару відповідачу підтверджується фактом реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" податкових накладних (а.с. 134-172, том 1).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу (ПК) України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

У постанові від 01.06.2020 у справі N 906/355/19 Верховний Суд зазначив, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Проте, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару (Подібні висновки викладені Касаційним господарським судом у постановах від 04.11.2019 у справі №905/49/15 та від 29.01.2020 у справі №916/922/19).

Таким чином, з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено факт поставки товару відповідачу. При цьому в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором Товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" не було здійснено оплати вартості поставленого позивачем Товару на суму 319 635,06 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Окремо слід зазначити, що зарахування прийнятих позивачем від відповідача платежів на погашення заборгованості узгоджується з умовами 5.2. Договору щодо зарахування в першу чергу прострочених платежів (основного боргу).

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" основний борг в сумі 319 635,06 грн, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині основного боргу повністю у заявленому розмірі.

Більше того суд вважає, що обставина наявності основного боргу у заявленому розмірі також підтверджується пропозицією представника відповідача щодо укладення мирової угоди на умовах оплати лише вказаної суми основного боргу, що було зафіксовано у протоколі судового засідання під час підготовчого провадження у справі.

Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 125 491,08 грн - пені та 59 986,31 грн - 10% річних.

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 8.3. Договору сторони дійшли згоди, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми. При цьому пунктом 10.3. Договору сторони встановили, що для штрафних санкцій, передбачених умовами цього Договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним Договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок пені та 10% річних, судом встановлено обґрунтованість такого розрахунку у визначених позивачем сумах. При цьому безпідставним є твердження відповідача, що нарахування пені та 10% річних на суму боргу після закінчення строку дії договору (після 31.12.2019), оскільки після цього договір перестав регулювати відносини між сторонами, позаяк за умовами п.11.2. Договору останній в будь-якому випадку діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору, а за умовами п.10.3. Договору сторони не обмежуються спеціальним строком позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій в один рік, як і 6-ти місячним періодом нарахування, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню, окрім суми основного боргу, 125 491,08 грн. - пені; 59 986,31 грн. - 10% річних внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором поставки №01/10/1 від 01.10.2018.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, позаяк факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача повністю в сумі 7576,69 грн відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА МИКОЛАЇВКА" (вул. Миру, буд. 51, с. Миколаївка, Козятинський район, Вінницька область, 22160; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ-2002" (вул. Кондратенка, 6-А, м. Полтава, 36009; ) 319 635,06 грн - основного боргу; 125 491,08 грн - пені; 59 986,31 грн - 10% річних та 7 576,69 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2

Повне рішення складено 27 серпня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3- позивачу - вул. Кондратенка, 6-А, м. Полтава, 36009; ІНФОРМАЦІЯ_1

4,5 - відповідачу - вул. Миру, буд. 51, с. Миколаївка, Козятинський район, Вінницька область, 22160; ІНФОРМАЦІЯ_2