ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2021 р. Справа №907/863/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК 2005" б/н від 23.04.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/1481/21 від 27.04.2021)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 (суддя Андрейчук Л.В., повний текст складено 06.04.2021)

у справі № 907/863/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Яцини Володимира Олександровича (надалі ФОП Яцина В.О.), м. Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК 2005" (надалі ТзОВ "ТПК 2005"), м. Ужгород

про стягнення 33475,70 грн

за участю представників учасників справи: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Господарського суду Закарпатської області звернувся ФОП Яцина В.О. з позовом до ТзОВ ТПК 2005 про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неcплати відповідачем послуг перевезення на підставі 97 договорів-заявок, а також нарахованих з суми основного боргу інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у період з 12.11.2017 по 21.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2020 вищезазначений позов роз`єднано шляхом виділення в 20 самостійних проваджень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.12.2020 прийнято до свого провадження справу № 907/863/20 за позовом ФОП Яцини В.О. до ТОВ ТПК 2005 про стягнення 33 475,70 грн за Договорами - заявками № 00635 від 09.11.2017, № 00645 від 20.11.2017, № 00674 від 13.12.2017, № 00683 від 19.12.2017 та № 00687 від 21.12.2017.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі №907/863/20 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ ТПК 2005 на користь ФОП Яцини В.О. 33 475,70 грн, в т. ч. 26 900,00 грн боргу за надані послуги, 2 239,64 грн 3% річних від прострочених сум, 4 336,06 грн втрат від інфляції, а також 2102,00 грн на відшкодування судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договорами перевезення вантажів у частині повної та своєчасної оплати вартості цих послуг. Оскільки судом встановлено порушення строків, визначених сторонами у договорах, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення суми неоплаченого боргу й застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України, якими передбачено стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТзОВ "ТПК 2005" оскаржило його в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевий господарський суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи, неповно дослідив докази, які стосуються спірних правовідносин, порушив норми процесуального права й неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим апелянт просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що не одержував ні копії позовної заяви, ні ухвали суду про відкриття провадження у справі, ні ухвали суду про роз`єднання позовних вимог, внаслідок чого стверджує про неналежне повідомлення його як учасника справи. Не погоджується апелянт із роз`єднанням позовних вимог на 20 окремих проваджень, вважає, що таке роз`єднання не сприяє виконанню завдань господарського судочинства.

Разом з апеляційною скаргою відповідач подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, яку обґрунтував тим, що ч. 3 ст. 925 ЦК України встановлено спеціальний строк позовної давності в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), а Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 регламентовано особливий порядок перебігу строку позовної давності, який розпочинається по спливу трьох місяців з дня укладення договору перевезення. З огляду на вказане, а також на неналежне повідомлення відповідача про розгляд даної справи в суді першої інстанції, вважає, що строк позовної давності за позовними вимогами, які є предметом розгляду в даній справі минув, а в суду апеляційної інстанції є усі підстави для задоволення відповідної заяви відповідача та застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 справу № 907/863/20 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Плотніцький Б.Д. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "ТПК 2005" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі № 907/863/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 08.07.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 ГПК України.

Учасники даного судового процесу були повідомлені про нього згідно контактних даних, відомості про які містяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи апеляційного суду у порядку, встановленому Законом України Про доступ до судових рішень, були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позивач та відповідач в строки, визначені судом, жодних заяв та клопотань не подали.

Позивач не реалізував своє право на подання відзиву, яке передбачене ч. 1 ст. 263 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

Між ФОП Яциною В.О. (перевізник) та ТзОВ ТПК 2005 (замовник) укладено Одноразовий договір заявку № 00635 на перевезення вантажів автотранспортом від 09.11.2017 (а.с. 24), який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів у період 09.11.2017 - 10.11.2017 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах до 24т), автомобіль Рено НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Сума фрахту становить 7 300,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041688 (а.с. 25) та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 420 від 10.11.2017 (а.с. 27). Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №420 на вказану суму (а.с. 26).

Між ФОП Яциною В.О. (перевізник) та ТзОВ ТПК 2005 (замовник) укладено Одноразовий договір заявку № 00645 на перевезення вантажів автотранспортом від 20.11.2017 (а.с. 28), який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів у період 20.11.2017 до 21.11.2017 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах до 24т), автомобіль BJ 414 BR; BJ 464 YD. Сума фрахту становить 4 900,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041697 (а.с. 29) та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 429 від 22.11.2017 (а.с. 31). Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №429 на вказану суму (а.с. 30).

Між ФОП Яциною В.О. (перевізник) та ТзОВ ТПК 2005 (замовник) укладено Одноразовий договір заявку № 00674 на перевезення вантажів автотранспортом від 13.12.2017 (а.с. 32), який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 13.12.2017 до 14.12.2017 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах до 24т), автомобіль BJ 414 BR; BJ 464 YD. Сума фрахту становить 4900,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041726 (а.с. 33) та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 455 від 15.12.2017 (а.с. 34). Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок № 455 на вказану суму (а.с. 35).

Між ФОП Яциною В.О. (перевізник) та ТзОВ ТПК 2005 (замовник) укладено Одноразовий договір заявку № 00683 на перевезення вантажів автотранспортом від 19.12.2017 (а.с. 36), який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 19.12.2017 до 12.12.2017 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах до 24т), автомобіль BJ 414 BR; BJ 464 YD. Сума фрахту становить 4 900,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041737 (а.с. 37) та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 463 від 21.12.2017 (а.с. 38). Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №463 на вказану суму (а.с. 39).

Між ФОП Яциною В.О. (перевізник) та ТзОВ ТПК 2005 (замовник) укладено Одноразовий договір заявку № 00687 на перевезення вантажів автотранспортом від 21.12.2017 (а.с. 40), який регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів з 21.12.2017 до 22.12.2017 за маршрутом Словаччина - Україна з наступними умовами: Вантаж (цегла на палетах до 24т), автомобіль BJ 414 BR; BJ 464 YD. Сума фрахту становить 4900,00 грн; порядок та форма розрахунку: безготівковий розрахунок протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

На виконання вказаного договору - заявки позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується CMR №193041740 (а.с. 41) та Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 469 від 22.12.201 (а.с. 42). Акт складений в місті Ужгород; сторони підписали, що претензій одна до одної не мають. Додатком до акту є виписаний цього ж дня рахунок №469 на вказану суму (а.с. 43).

Вартість вищевказаних послуг перевезення згідно договорів-заявок №00635 від 09.11.2017, №00645 від 20.11.2017, №00674 від 13.12.2017, №00683 від 19.12.2017 та №00687 від 21.12.2017 на загальну суму . 26 900,00 грн відповідачем не оплачена, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Покликаючись на порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 2 239,64 грн 3% річних від прострочених сум, а також 4 336,06 грн втрат від інфляції.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що між сторонами було укладено одноразові договори на надання послуг по перевезенню вантажів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 929, 931 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст.909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за договорами - заявками на надання послуг по перевезенню вантажів.

Пунктом 2 договорів - заявок сторони погодили вартість послуг по перевезенню вантажів. Оплата за надані послуги повинна бути проведена по безготівковому розрахунку протягом 5 банківських днів після отримання оригіналів документів (акта виконаних робіт, рахунку - фактури, CMR, договору - заявки).

Факт надання послуг на заявлену суму підтверджується наявними у матеріалах справи Актами виконаних робіт, підписаними уповноваженим представником відповідача. Вказаними актами сторонами також зафіксовано відсутність претензій одна до одної.

Оскільки додатками до Актів є договори-заявки та рахунки на оплату, суд приходить до висновку, що вручення таких документів відбулося в день підписання Акту виконаних робіт. Зважаючи на встановлений договорами порядок розрахунків, відлік строку на оплату отриманих відповідачем послуг, тривалістю п`ять банківських днів, починається з дня наступного, за днем підписання відповідного Акту виконаних робіт.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів оплати наданих послуг всього на суму 26 900,00 грн матеріали справи не містять, відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога по стягнення суми боргу в примусовому порядку є підставною та обґрунтованою.

Апелянт не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, що досліджені судом. Окрім того, в апеляційній скарзі не навів жодних доводів щодо суті спору.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних та втрат від інфляції, що нараховані за прострочення грошових зобов`язань, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду що до стягнення з відповідача підлягають 2 239,64 грн 3% річних та 4 336,06 грн втрат від інфляції на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Як зазначалося вище, скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, внаслідок чого був позбавлений можливості заявити про застосування наслідків спливу строків позовної давності, які він вважає пропущеними. Дані доводи спростовуються наступними встановленими обставинами у справі.

Ухвала Господарського суду Закарпатської області від 23.12.2020 про відкриття провадження у справі № 907/863/20 (а.с. 45-47) була направлена 29.12.2020 ТзОВ ТПК 2005 на адресу: 88000, м. Ужгород, вул. Гранітна, 17. Вказана адреса зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як місцезнаходження відповідача, а 31.12.2020 була вручена відповідачу (а.с. 48).

Судом не встановлено зміни адреси відповідача станом на дату прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 106 цих Правил передбачено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається до суду.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Натомість для вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" або "Судова повістка" на бланку повідомлення розписується та зазначає прізвище одержувач (а не працівник поштового зв`язку).

У даній справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47), на якому зазначено дату вручення (31.12.2020) і у графі представник за довіреністю зазначено прізвище Божок, наявний підпис цієї особи.

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що презумпція добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків має спростовуватись об`єктивними обставинами, а не суб`єктивними твердженнями апелянта, які не мають доказового значення.

Оцінивши доводи апелянта в сукупності з наявними у справі доказами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що саме лише посилання апелянта на факт неотримання ним поштової кореспонденції, яку суд першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, не може вважатися порушенням норм процесуального права, які б тягнули за собою правові наслідки у вигляді скасування рішення суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 23.12.2020 про прийняття справи № 907/863/20 до розгляду оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 28.12.2020, а тому апелянт або його представник об`єктивно могли вжити заходів для участі в справі.

Отже, ТзОВ ТПК 2005 не було позбавлене об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, що розглядається, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданим їй процесуальним правом не скористалася.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, а тому мав можливість скористатись своїми процесуальними правами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується, що в суду першої інстанції не було процесуальних перешкод для розгляду справи по суті.

Щодо подання відповідачем до суду апеляційної інстанції заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц сформовано висновок, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц).

Отже умовою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції, є неналежне (без дотримання вимог процесуального законодавства) повідомлення його сторони про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №911/4923/14).

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції в розумінні приписів статей 120, 242 ГПК України, а відтак, у нього відсутнє право на звернення з заявою про застосування позовної даності у справі на стадії апеляційного перегляду справи, а в апеляційного суду підстави для вирішення такої заяви скаржника.

Що стосується доводів апелянта про те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, оскільки не встановив, що роз`єднання позовів сприятиме виконанню завдань господарського судочинства, а тому відсутня визначальна умова для застосування ч. 6 ст. 173 ГПК України, то апеляційний господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів господарського судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №420/3956/20, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується апеляційним господарським судом.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Тобто, одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №910/3748/20).

У даному випадку суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розгляд в одному провадженні вимог про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неcплати відповідачем послуг перевезення на підставі 97 договорів-заявок, є обставиною, яка значно утруднить розгляд справи та призведе до затягування такого розгляду. Отже, таке роз`єднання позовних вимог не призвело до прийняття місцевим господарським судом неправильного судового рішення по суті спору.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК 2005" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.04.2021 у справі №907/863/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.С. Скрипчук

Б.Д. Плотніцький