ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року м. Херсон Справа № 923/574/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М., за участю секретаря судового засідання Степанової Н.Д., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (36009, м.Полтава, вул. Кондратенка, 6-А, )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр.Пушкіна, 55, офіс 426, )

про стягнення 3 633 873 грн.34 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Полив`яна Ю.М., адвокат, ордер серія ВІ № 1035357 від 12.08.2021;

від відповідача: Яковенко О.В., адвокат, ордер серія ОД № 594410 від 04.06.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (надалі - відповідач), яким просить стягнути 3532318 грн. 79 коп. основного боргу.

Ухвалою від 17.05.2021 судом відкрито підготовче провадження, визначено, що розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 15 липня 2021 року о 10:00.

В судовому засіданні 15.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 25.08.2021.

В ході розгляду справи по суті було встановлено, що відповідач змінив юридичну адресу та зараз зареєстрований за адресою м. Дніпро, вул. Пушкіна, буд 55 офіс 426.

Відповідно до норм п.2 ст. 31 ГПК України, суд продовжує розгляд по суті в Господарському суді Херсонської області.

В судовому засіданні 25.08.2021 після розгляду справи по суті оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Виклад позиції позивача

27 грудня 2019 року між ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» (Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» (Відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 27/12/30 від 27 грудня 2019 року, відповідно до якого Постачальник зобов`язалося передати Покупцю у власність білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми; (насипом або фасовані в мішки), премікси та інший товар, а Покупець зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах, передбачених Договором поставки.

Відповідно до п. 3.1. Договору поставки, поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору поставки, терміни поставки конкретних партій товару узгоджуються сторонами додатково шляхом підписання відповідних додаткових угод або здійсненням конклюдентних дій сторін (дій спрямованих на виконання зобов`язання або таких, що свідчать про прийняття виконання зобов`язання з боку контрагента), пов`язаних з передачею-прийманням товару. У разі потреби термін поставки може бути змінений Постачальником в робочому порядку з обов`язковим повідомленням Покупця (при цьому відсутність письмових; заперечень Покупця до дати поставки, вказаної в повідомленні, буде свідченням узгодженості сторонами договору фактичної дати поставки конкретної партії товару).

Всього за Договором поставки, в період строку його дії ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» передало і у власність ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» товар на загальну суму 9 937 442,91 грн., що підтверджується видатковими накладними, які залучені до справи.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки оплата товару Покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) протягом 90 календарних днів з дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата додаткової накладної Постачальника.

Проте, строки оплати поставленого товару ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» порушено, а оплату за поставлений товар здійснено лише частково в розмірі 6 405 124,12 грн. Дати та суми здійснення оплат наведено у Розрахунку позовних вимог та виписці банку, що долучені до матеріалів справи.

Таким чином, основний борг ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» перед ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» за поставлений за Договором поставки товар станом на 19 квітня 2021 року складає 3 532 318,79 грн.

Відповідно до пункту 8.3. Договору поставки передбачено, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється. Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Відповідно до п. 10.3. Договору поставки передбачено, що для штрафних санкцій, передбачених умовами цього Договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань».

Позивач визначив загальний розмір пені за прострочення здійснення оплати Відповідачем за період з 21.02.2021 (граничний строк здійснення оплати останньої поставленої партії товару за договором) по 05.04.2021 (дата нарахування пені) складає 57 457,87 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Відповідно до п. 8.3. Договору поставки, встановлено інший розмір процентів, а саме 10 % річних від простроченої до оплати суми.

Позивач визначив загальний розмір 10 % річних за прострочення здійснення оплати Відповідачем за період з 21.02.2021 року (граничний строк здійснення оплати останньої поставленої партії товару за договором) по 05.04.2021 року (дата нарахування процентів) складає 44 096,68 грн.

Позивач доводить, що 06 квітня 2021 року Позивачем на адресу Відповідача направлено Вимогу за вих. № 127 від 05.04.2021 про сплату заборгованості за договором поставки, пені та відсотків, що підтверджується розрахунковим чеком «Укрпошти» № 753 від 06.04.2021 р., та описом вкладення у цінний лист від 06.04.2021. Однак, станом на день розгляду спору по суті судом, відповідач не надав доказів виконання вимоги.

Позивач доводить, що в порушення умов Договору поставки та положень чинного законодавства, станом на дату подачі цього позову Відповідач не виконав свого зобов`язання з оплати отриманого товару у строк, передбачений договором поставки, не погасив наявну у нього перед Позивачем заборгованість, не сплатив пеню та проценти, нараховані внаслідок порушення строку оплати поставленого товару. Тому ТОВ «ТАНДЕМ-2002» змушено звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Свої вимоги позивач обґрунтовує нормами ст.ст.526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.193 ГК України.

Виклад позиції відповідача

Відповідач не спростовує факту поставки ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» товару у кількості та на суму, які вказує позивач.

Заборгованість ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» становить 3532318,79 грн.

Відповідач доводить, що заборгованість перед ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» виникла не за небажанням відповідача щодо виконання своїх грошових зобов`язань, а з об`єктивних причин.

Основними видами діяльності ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» є розведення свиней, виробництво м`яса та м`ясопродуктів, оптова та роздрібна торгівля м`ясом та м`ясопродуктами.

ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» має у сільській місцевості Херсонської області три промислових комплекси (два комплекси з зрощування свиней та бійня), на яких сумарно працевлаштовано більше 200 чоловік.

Запроваджені Кабінетом Міністрів України обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19 мають негативний вплив на фінансову-господарську діяльність підприємства. Обмеження у роботі ринків, магазинів та закладів громадського харчування призвели до кризи неплатежів з боку контрагентів-покупців продукції.

Також у другій половині 2020 року - першому кварталі 2021 року в Україні зріс обсяг імпорту свинини, ціна на яку значно нижча в порівнянні з ціною свинини українського виробника, у тому числі ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ».

Натомість витрати на утримання поголів`я свиней та підтримання виробничого процесу зростають.

Відповідач доводить, що добові витрати, які ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» несе на утримання виробничих комплексів, складають 947263,00 грн., що підтверджується розрахунком. Стягнення виниклої з об`єктивних причин заборгованості однією сумою негативно відобразиться на спроможності ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» нести витрати на забезпечення роботи комплексів, а різке зменшення коштів на утримання виробничих комплексів потягне за собою падіж поголів`я свиней та понесення незапланованих коштів на їх утилізацію і, як слідство, ускладнять виконання рішення господарського суду Херсонської області. А у найгіршому випадку призведе до ініціювання ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» звернення до господарського суду із заявою про банкрутство в порядку, передбаченому ч.6 ст. 34 Кодексу України з питань банкрутства.

Таким чином, у позивача порушуються лише майнові інтереси, а у відповідача майнові та інші інтереси, зокрема, забезпечення безперебійної роботи промислових комплексів, забезпечення робочими місцями жителів сіл Виноградове та Новорайське Херсонської області та інше.

ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» не має за мету уникнути від виконання від зобов`язань за Договором поставки від 27 грудня 20219р. №27/12/30. У квітні 2021р. відповідач здійснював платежі за отриманий від ТОВ «ТАНДЕМ - 2002», що відображено у розрахунку позовних вимог.

З метою врегулювання спору, ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» направило на адресу ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» пропозицію щодо укладення мирової угоди, відповідно до якої відповідачу розстрочується погашення заборгованості.

Оскільки на день розгляду справи по суті сторони не погодили умови мирової угоди, то відповідач заявив клопотання про розстрочення виконання рішення на півроку рівними частинами.

Клопотання про розстрочку мотивоване наступними обставинами

Заявник зазначив, що влітку добові витрати, які ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» несе на утримання виробничих комплексів, складає 530683,00грн., що підтверджує розрахунком. Заявник звертає увагу, що у зв`язку з різким падінням обсягу реалізації продукції, що викликана загальною ситуацією на ринку тваринництва в Україні, впали доходи підприємства. А витрати на утримання виробничих майданчиків зростають.

Погіршення показників фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» відображається у фінансовій звітності, яку відповідач надає податковим органам. Так, за результатами першого півріччя 2020 року прибуток складав 11 092 тис. грн. (за аналогічний період 2019 року - 467 тис. грн.), а у першому півріччі 2021 року збитки склали 35042 тис.грн. згідно доданих звітів.

Також з лютого 2021 року кредитори ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» масово звернулися до суду за стягненням заборгованості за поставлену продукцію (корма для свиней, ветеринарні препарати тощо). Згідно інформації сайту Господарського суду Херсонської області за період з лютого 2021 року до даного часу розглянуто майже 20 справ на загальну суму стягнення понад 14 млн. грн. Інша низка справ направлена за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Оборотні грошові кошти, які надходять на банківські рахунки, підприємство, в значній частині, використовує на забезпечення діяльності виробничих майданчиків, в першу чергу, на годування свиней, в другу - спрямовуються на виконання рішення суду (відомість по рахункам додається).

ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» має певну репутацію на ринку свинарства України, припиняти діяльність не збирається. Сьогоднішня критична фінансова ситуація, на сподівання підприємства, є тимчасовою. Керівництво підприємства працює над заходами щодо відновлення платоспроможності.

ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» сплачувало заборгованість перед ТОВ «ТАНДЕМ -2002» виходячи із власних фінансових можливостей, останній платіж в сумі 50000,00 грн. було перераховано 13.04.2021р.

Стягнення виниклої з об`єктивних причин заборгованості однією сумою негативно відобразиться на спроможності ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» нести витрати на забезпечення роботи комплексів, а різке зменшення коштів на утримання виробничих комплексів потягне за собою падіж поголів`я свиней та донесення незапланованих коштів на їх утилізацію і, як слідство, ускладнять виконання рішення Господарського суду Херсонської області.

На думку заявника, у позивача порушуються лише майнові інтереси, а у відповідача майнові та інші інтереси, зокрема, забезпечення безперебійної роботи промислових комплексів, забезпечення робочими місцями жителів сіл Виноградове та Новорайське Херсонської області та інше.

В судовому засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про зменшення штрафних санкцій до 20%.

Правові висновки суду та мотивувальна частина рішення

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. В свою чергу, за частиною 1 статті 174 того ж Кодексу господарські зобов`язанні виникають серед іншого з господарського договору.

Істотні умови господарського договору визначені статтею 180 ГК України. Так, за положеннями цієї норми зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

В даному випадку між позивачем та відповідачем укладено господарський договір поставки, в якому передбачені вказані вище істотні його умови, в тому числі предмет, ціна та строк дії договору.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір поставки, згідно до приписів статті 712 Цивільного кодексу України за яким продавець зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупцеві, а останній зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру сторін.

Отже, зазначені поставки породили взаємні права та обов`язки сторін, в тім числі обов`язок покупця, відповідача за справою, оплатити отриманий товар.

Згідно статті 193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умова звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законної не допускається (ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач не надав суду належних доказів виконання зобов`язання, у зв`язку з чим прострочений борг відповідача перед позивачем в сумі 3 532 318грн.79 грн. обґрунтовано та підлягає стягненню.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, ще обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припиненню цивільних прав та обов`язків і договір є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки факт порушення встановленого умовами договору строку виконання грошового зобов`язання з боку відповідача є встановленим, і останнім не заперечується, то, відповідно, і вимога позивача про стягнення з відповідача пені та 10% річних є обґрунтованою.

Перевіривши обчислені позивачем розрахунки пені та річних суд встановив, що вони відповідають умовам укладеного сторонами договору поставки та чинному законодавству і відповідачем не спростовані як в цілому, так і за їх складовими, а тому дійшов до підставного висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, господарським судом враховується, що згідно з приписами ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягнення з відповідача пені у заявленому до стягнення розмірі - 57457 грн. 87 коп, які складають 1,6% від суми основного боргу за договором поставки, не спотворить дійсне правове призначення неустойки, оскільки важливо, щоб із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання, стягнення штрафних санкцій в надмірних розмірах перетвориться на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, що не відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності.

Наведене свідчить про те, що нарахована позивачем неустойка у загальному розмірі 57457 грн.87 коп. відповідає наслідкам порушення відповідачем зобов`язань за договором.

Крім того, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду. На підставі аналізу поданих доказів суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки за прострочення строку виконання робіт.

Щодо клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що заборгованість перед ТОВ «ТАНДЕМ - 2002» виникла не за небажанням ТОВ «ЗООТЕХНОЛОГІЯ» щодо виконання своїх грошових зобов`язань, а з об`єктивних причин.

Суд приймає до уваги, що у зв`язку з кризовими явищами в країні та світі, карантином та наявністю інфляційних процесів у економіці держави відповідач, який займається вирощуванням свиней перебуває у складному фінансовому стані. Разом з тим, суд також приймає до уваги, що позивач також здійснює підприємницьку діяльність в сфері виробництва кормів та на нього також впливає вище згадана криза та карантині обмеження, що призводе до складного фінансового стану.

Тому складний фінансовий стан сторін на цей час утруднює здійснювати їх підприємницьку діяльність однаково та не може бути підставою надання переваги відповідачу . Судом досліджено можливість відповідача виконати зобов`язання за заявою про розстрочку, а саме наявність джерела для отримання ним грошових коштів для сплати протягом 6 місяців в сумі 605 645 грн.56 коп. щомісячно.

Як витікає із матеріалів справи, відповідач зменшив поголів`я свиней зрівняно з минулими періодами та витрачає щодня на утримання виробничих майданчиків 530 683 грн., що підтверджено довідкою, складеною начальником фінансово-аналітичного відділу ТОВ "Зоотехнологія". Як витікає з відомості по рахунку 31 "Розрахунки в банках" за період з 01.01.21 по 31.07.21 відповідач через банки отримав коштів 107 815 070 грн.28 коп. Суд приймає до уваги, що вищезазначена сума не є чистим прибутком. За рахунок цієї суми відповідач має сплатити податки та інші платежі до фондів, сплатити заробітну плату, забезпечити витрати на виробництво, понести інші витрати, що пов`язані з господарською діяльністю.

Із розрахунку 530683 грн. х 180 днів = 95 522 940 грн витікає, що зазначена сума потрібна відповідачу тільки на утримання свинокомплекса на півроку, при цьому, відповідач не довів, що у другій половині року він розраховує на отримання коштів від реалізації продукції тваринництва не менше ніж за першу половину року, адже представник пояснював в судовому засіданні, що через кризові явища відповідач змушений зменшувати виробництво.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в ході розгляду клопотання про розстрочку боргу відповідач не довів, що має реальну можливість протягом півроку сплачувати позивачу щомісячно 605645 грн. 56 коп., тому суд відхиляє зазначене клопотання.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.Клопотання про зменшення пені та клопотання про розстрочку виконання рішення відхилити.

2. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 55, офіс 426, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (36009, м. Полтава, вул. Кондратенка, 6-А, код ЄДРПОУ 32081,79 грн. основного боргу, 57457 грн.87 коп. пені, 44096,68 грн. 10% річних, в рахунок відшкодування судових витрат 54508 грн.12 коп.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів ч.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст складено та підписано 30.08.2021

Суддя Л.М. Немченко