РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/661/21

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., секретар судового засідання Скороход А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦВІТ+», вул. Івана Мазепи, 53, офіс 1, м. Чернігів, 14017, , ел. адреса:

до відповідача: Фермерського господарства «ЧЕРНИСЬКЕ»,

15526, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Черниш, провулок Шкільний, будинок 5, код 34258209, ел. адреса: ; ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 4 687 279,96 грн

Учасники провадження у справі:

позивача: не з`явився

відповідача: Лутай Н.М.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦВІТ+» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства «ЧЕРНИСЬКЕ» (далі - відповідач) про стягнення 4 687 279,96 грн, з яких: 3 605 600,00 грн - основного боргу та 1 081 679,96 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №01-03/19 купівлі-продажу товару від 29.03.2019.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 справа № 927/661/21 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, встановлено строки подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, тощо, підготовче засідання призначено на 12.07.2021 на 10:30 год.

09.07.2021 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване отриманням ухвали про відкриття провадження у справі лише 29.06.2021 та бажанням подати відзив на позов з викладенням власної позиції щодо обставин справи, останній день строку для подання якого припадає на 14.07.2021.

Позивач проти клопотання заперечив, вважає, що такі дії відповідача спрямовані на затягування процесу тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача.

Оскільки ухвала про відкриття провадження у справі була направлена сторонам електронною поштою у зв`язку з відсутністю знаків поштової кореспонденції, суд не може встановити дату отримання відповідачем ухвали.

З метою дотримання принципу змагальності та процесуальних прав сторін, повного та всебічного дослідження всіх обставин по даній справі, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, задовольнив клопотання відповідача та відклав підготовче засідання на 09.08.2021 на 09:30 год.

15.07.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов (дата направлення відзиву, проставлена на конверті поштови відділенням зв`язку, 14.07.2021).

У поданому відзиві відповідач звертає увагу на те, що загальна сума поставки товарів за Договором поставки купівлі-продажу товару №01-03/19 складає 3 981 988 грн. 58 коп., відповідачем сплачено за поставлений товар 376 388,11 грн. Оскільки, ФГ «Черниське» здійснює господарську діяльність, що відповідає коду КВЕД 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, то отримання ним прибутку у результаті здійснення такого виду господарської діяльності та відповідно оплата заборгованості можлива лише після закінчення сезону, збору врожаю та реалізації сільськогосподарської продукції.

Відповідач наголошує, що прострочення виконання зобов`язання виникло через скрутне фінансове становище, а стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 081 679 грн. 96 коп. становитиме для відповідача непомірний тягар. З огляду на той факт, що порушення зобов`язання не потягло за собою збитки для позивача, ФГ «Черниське» просить суд зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) з врахуванням інтересів боржника до 5% від заявленої до стягнення суми.

Відзив на позов разом із доданими до нього документами долучено судом до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 09.08.2021 позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідача суму основного боргу визнав в повному обсязі, підтримав заявлене у відзиві на позов клопотання про зменшення, заявленої до стягнення з відповідача, суми штрафних санкцій.

У підготовчому засіданні 09.08.2021 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.08.2021, про що сторони було повідомлено під розписку (а.с. 225-226).

Позивач правом участі у судовому засіданні 16.08.2021 не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

29.03.2019 між ТОВ «Цвіт+» і Фермерським господарством «Черниське» був укладений Договір поставки № 01-03/19 купівлі-продажу товару за умовами якого позивач зобов`язується поставити Товар, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти Товар та оплатити його вартість.

Сторони домовилися про те, що найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю виміру, вартість Товару та термін його оплати, термін поставки Покупцю та базис поставки Товару, а також інші умови, будуть встановлені за згодою Сторін в додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.2.).

Ціна Товару та його загальна, вартість погоджується Сторонами та вказується в відповідних Специфікаціях. Після підписання сторонами відповідних Специфікацій, ціна на Товар вважається погодженою та змінюватися не може, окрім випадків коли Сторони підписали відповідну додаткову угоду про зміну ціни на Товар (п.3.1.).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідачем не оспорювалось та не заперечувалось, що позивачем згідно специфікацій на товар до Договору та видаткових та товарно-транспортних накладних, наявних в матеріалах справи, поставлено товар на загальну суму 3 981 988,58 грн, отримано оплат на суму 376 388,11 грн, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 3 605 600,47 грн.

Заявлена до стягнення сума основного боргу є підтвердженою документально наявними в матеріалах справи видатковими та товарно-транспортними накладними, визнається відповідачем та підлягає стягненню судом з відповідача на користь позивача, в межах заявлених вимог, а саме 3 605 600,00 грн.

Крім того, Позивач, просить суд стягнути на його користь з Відповідача штраф у сумі 1 081 679, 96 грн на підставі п.7.3. Договору.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до підписаних сторонами специфікацій встановлено наступні граничні строки оплати за поставлений товар: специфікації № 1, 2, 8-15 - 31.10.2019; № 3, 4 - 30.09.2019; № 5 - 06.06.2019; № 6 - 10.06.2019; № 7 - 14.06.2019.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 та частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару згідно п. 4.1 цього Договору Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення оплати. За затримку оплату Товару більше ніж на 7 (сім) календарних днів, Покупець сплачує на користь Продавця штраф у розмірі 30% від суми неоплаченого боргу.

Доказів своєчасності оплати відповідачем отриманого товару, встановлення сторонами інших строків оплати ніж у специфікаціях, суду сторонами не надано, отже позивачем правомірно нараховано відповідачу до сплати 1 081 679, 96 грн штрафу від суми неоплаченого товару на підставі п.7.3. Договору.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.02.2020 у справі №924/417/19.

Оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд визнав справедливим частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу на 15%.

Господарський суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачем в підтвердження обставин, що зумовили несвоєчасну оплату за поставлений товар, з огляду на майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні поведінку відповідача, здійснення ним часткової оплати та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд відзначає, що наведені факти в сукупності свідчать про наявність виняткових обставин, за яких можливим є зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру штрафу судом прийнято до уваги, що, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення заявленого до стягнення розміру штрафу на 15% до 919 427,96 грн.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарський процесуальний кодекс України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу ретельно досліджені судом, проте є такими, що не спростовують наведених висновків суду.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повній сумі, оскільки позивачем було заявлено правомірні вимоги, а зменшення судом розміру штрафу не впливає на відшкодування відповідачем позивачу судових витрат.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Черниське» (15526, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Черниш, провулок Шкільний, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цвіт+» (вул. Івана Мазепи, 53, офіс 1, м. Чернігів, 14017, ) 3 605 600,00 грн боргу, 919 427,96 грн штрафу та 70 309,20 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.08.2021

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/