ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.2021р. Справа №905/380/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Миру, 68-А, )

до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Миру, 70, )

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8, )

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (87555, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Соборна, 7, )

про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради №7/50-5093 від 26.06.2020, зобов`язання укласти типовий договір оренди земельної ділянки

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.

У засіданні брали участь:

від позивача (у режимі відеоконференції): Гаврилюк В.В. адв.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь про:

- визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради №7/50-5093 від 26.02.2020р. «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальності «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновлення строку оренди земельної ділянки площею 2,5390 із кадастровим номером :02:009:0130 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя;

- зобов`язання Маріупольської міської ради укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» типовий договір оренди земельної ділянки площею 2,5390 га із кадастровим номером :02:009:0130 необхідної для експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд бази відпочинку розташованої на відокремленій території за адресою: м.Маріуполь, Приморський район, бул.Приморський, 11.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він набув право власності на нерухомість та вчинив дії, які були необхідними для відведення і отримання в оренду земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно та яка є необхідною для його обслуговування (площа 2,5390 га, кадастровий №:02:009:0130). В період з 2006 року до 2016 рік відповідна земельна ділянка перебувала в оренді у позивача на підставі договору, укладеного з міською радою. Проте, після закінчення строку дії договору, спірним рішенням ради відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновленні оренди землі.

З огляду на наведене, керуючись приписами ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України щодо нерозривності земельної ділянки і нерухомості, на якій вона розміщена, позивач вважає, що діями відповідача порушено його право на одержання земельної ділянки в користування, що і зумовило його звернення до суду з розглядуваним позовом.

Нормативно позов обґрунтований приписами ст.19 Конституції України, ст.ст.3, 8, 12, 120, 121, 125, 134, 186 Земельного кодексу України, ст.ст.4, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.11, 182, 190, 316, 319, 319, 321, 331, 377, 402, 404, 657 Цивільного кодексу України, п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», ст.ст.1, 11 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п.4 Прикінцевих та Перехідних положень цього закону, Закону України «Про землеустрій», Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом №376 від 18.05.2010р. Державного комітету України із земельних ресурсів, ст.7 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою суду від 29.03.2021р. (суддя Хабарова М.В.) за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/380/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет пору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» та Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства».

У зв`язку з перебуванням судді Хабарової М.В. на лікарняному, 13.04.2021р. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №905/380/21 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Згідно з ухвалою від 13.04.2021р. вказану справу прийнято до провадження суддею Паляницею Ю.О.

У відзиві №4301/2021 від 16.04.2021р. відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що на його думку, позивач втратив переважне право на поновлення договору від 22.11.2006р. оренди земельної ділянки, оскільки останній закінчився 31.10.2016р. і Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» своєчасно не звернулось до міської ради з повідомленням про намір поновлення дії договору в порядку норм ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Окрім того, за твердженням відповідача, частина запроектованої до відведення земельної ділянки необхідна для обслуговування мереж енергопостачання Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» та мереж водопостачання Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», а також розташована в територіальних зонах Р-3 рекреаційні зони озеленених територій загального користування, ІК-3 зони регулювання забудови загального режиму, ІК-5 зони охоронюваного ландшафт, що відноситься до допустимих видів використання територій, що потребують спеціальних зональних погоджень.

Відповідач також зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки підставою для укладання договору є відповідне позитивне рішення місцевої ради, яке на теперішній час не прийнято.

Нормативно відзив обґрунтований приписами ст.ст.7, 8, 140 Конституції України, ст.ст.12, 116 Земельного кодексу України, ст.ст.16, 33, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом позивача, до господарського суду не надходила.

Третя особа 1 надала письмові пояснення №87-ПИР від 12.04.2021р., у яких вказала, що через спірну земельну ділянку проходить високовольтна лінія ВЛ-6 кВ ТП-30-ТП-76 отп. ТП-159, 31, 33А, 1005, 1066, 1091, 1111, Р-425, 426, яка знаходиться на балансі Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі».

За твердженням третьої особи 1, у технічній документації, що додана до позовної заяви, відсутнє відображення високовольтної лінії Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на земельній ділянці, а також не нанесені межі спеціальних охоронних зон, нанесення яких передбачено чинним законодавством. Для виконання норм та процедур, встановлених чинним законодавством, позивач повинен змінити технічну документацію із землеустрою, відобразити у земельній документації високовольтну лінію, межі охоронних зон та погодити її з Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі», як суміжним землекористувачем.

Нормативно пояснення обґрунтовані приписами Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», постанови №209 від 04.03.1997р. Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил охорони електричних мереж».

Третя особа 2 надала письмові пояснення №645/1 від 12.05.2021р., згідно з якими проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, які переважно наведені відповідачем у відзиві.

Разом з тим, як вказує третя особа 2, через спірну земельну ділянку проходить водопровід D 200 Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства». Однак, у технічній документації, яка додана до позовної заяви, відсутнє відображення цієї інформації, а також не нанесені межі спеціальних охоронних зон, нанесення яких передбачено чинним законодавством.

Нормативно пояснення обґрунтовані приписами ст.ст.7, 8, 140 Конституції України, ст.ст.12, 116 Земельного кодексу України, ст.ст.16, 33, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На підставі ухвали суду від 13.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2021р.

Ухвалою суду від 29.07.2021р. в протокольній формі відкладено розгляд справи на 12.08.2021р.

Представник позивача у судове засідання 12.08.2021р. з розгляду справи по суті з`явився (в режимі відеоконференції), позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача і третіх осіб у судове засідання 12.08.2021р. з розгляду справи по суті не з`явились.

В силу норм ст.42 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Разом з тим, положення ст.43 цього кодексу України зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Приписи вказаних норм процесуального права розповсюджують свою дію на третіх осіб згідно з ч.5 ст.50 Господарського процесуального кодексу України.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників відповідача і третіх осіб не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

За змістом ст.13 Конституції України, ст.324 Цивільного кодексу України, ст.148 Господарського кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За приписами ст.ст.2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності територіальних громад.

За приписами ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

В силу норм ст.151 Господарського кодексу України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси.

Стаття 116 Земельного кодексу України у редакціях 2006 та 2020 років визначала, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, зокрема, за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції станом на 31.10.2006р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

В свою чергу, редакція ч.ч.1-3 цієї статті станом на 26.02.2020р. визначали наступне: «Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу».

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, в тому числі, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч.2 ст.134 Земельного кодексу України станом на 26.02.2020р.).

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2000р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласпі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» набуло у власність комплекс будівель і споруд бази відпочинку загальною площею 308,1 кв. м, розташованих у місті Маріуполі на Приморському бульварі, 11.

22.11.2006р. між позивачем (орендар) і відповідачем (орендодавець) був укладений договір, за змістом п.1.1 якого визначено, що орендодавець згідно до рішення Маріупольської міської ради від 31.10.2006р. №5/6-772 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя.

В оренду передавалась земельна ділянка площею 2,5390 га, на якій знаходились об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.п.2.1, 2.3 договору від 22.11.2006р.).

Договір був укладений на 10 років (до 31.10.2016р.). При цьому, сторони узгодили, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п.п.3.1, 3.2 договору від 22.11.2006р.).

Відповідно до п.5.1 вказаного договору земельна ділянка передавалась в оренду з метою та за цільовим призначенням: для функціонування автомобільного транспорту; діяльності ресторану; діяльності пов`язаної з забезпеченням догляду за тілом; іншої діяльності в галузі відпочинку та розваг (будівництво центру розваг та відпочинку з організацією автостоянки та об`єктів громадського харчування).

Договір зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 23.11.2006р.

Факт передання земельної ділянки в оренду на підставі вищенаведеного договору сторонами не заперечується.

19.11.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради подало заяву на отримання адміністративної послуги рішення міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поновлення права оренди земельної ділянки (бульвар Приморський, 11), право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку за міською радою.

Рішенням №7/50-5093 від 26.02.2020р. Маріупольської міської ради відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновлення строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :02:009:0130) площею 2,539 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) по бульв. Приморському, 11 в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс». Рекомендовано вказаному товариству звернутись до ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 0,0308 га (виключно під площею забудови) для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) по бульв. Приморському, 11 в Приморському районі міста.

Прийняття цього рішення обґрунтовано наступним:

- частини земельної ділянки, запроектованої до відведення, необхідні: площею 0,0316 га для обслуговування мереж енергопостачання Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі», площею 0,2196 га, 0,2420 га, 0,0394 га, 1,0633 га для обслуговування мереж водопостачання Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»;

- згідно з висновком Головного управління містобудування і архітектури міської ради від 12.02.2020р. №30.5/5855, Плану зонування територій м.Маріуполь, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 18.06.2013р. №6/28-3210, земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) розташована в територіальних зонах Р-3 рекреаційні зони озеленених територій загального користування, ІК-3 зона регулювання забудови загального режиму, ІК-5 зона охоронюваного ландшафт, що відноситься до допустимих видів використання територій, що потребують спеціальних зональних погоджень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» з прийнятим місцевою радою рішенням не погодилось та звернулось до суду з позовом про його скасування, а також зобов`язання відповідача укласти з позивачем типовий договір оренди щодо спірної земельної ділянки.

Оцінюючи подані сторонами та третіми особами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожен учасник справи повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

В силу норм ст.39 вказаного нормативно-правового акту в редакції станом на 26.02.2020р. використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі станом на 26.02.2020р.) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території.

За змістом ст.1 цього закону генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Як встановлено, в матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Маріупольської міської ради про затвердження Плану зонування території м.Маріуполя, та відсутній сам план зонування території м.Маріуполя, а також безпосередньо висновок №30.5/5855 від 12.02.2020р. Головного управління містобудування і архітектури міської ради, які стали підставою для прийняття негативного рішення місцевої ради, у зв`язку з чим суду не доведено, що спірна земельна ділянка не відповідає дозволеним видами використання території згідно з затвердженим Планом зонування територій міста Маріуполя.

Крім того, відповідачем також не доведено знаходження спірної земельної ділянки у межах зон Р-3, ІК-3, ІК-5, де розміщення об`єктів будівель, споруд або їх частин не допускається чи здійснюється з обмеженнями, враховуючи, що при надані спірної земельної ділянки в оренду за договором оренди земельної ділянки від 22.11.2006р. зазначена обставина була відсутня або не стала перешкодою для його укладання. При цьому, слід зазначити, що під час перебігу строку дії спірного договору розмір земельної ділянки не змінювався. Доказів протилежного суду не надано.

Ті обставини, що частина земельної ділянки, запроектованої до відведення, передбачена для обслуговування мереж енергопостачання Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі» та мереж водопостачання Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» також не були перешкодою для укладання договору оренди земельної ділянки від 22.11.2006р. Окрім того, наявність прав вказаних підприємств на частину спірної земельної ділянки є підставою для її використання з обмеженнями, передбаченими діючим законодавством. Проте, це не позбавляє суб`єкта господарювання права на набуття такої землі в оренду.

За таких обставин, відповідачем не підтверджена наявність обставин, які стали підставою для прийняття негативного рішення щодо відведення земельної ділянки позивачу.

Одночасно, як визначено у ч.1 ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.ч.1, 3, 4 ст.79-1 Земельного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, спірна земельна ділянка є сформованою, кадастровий номер :02:009:0130. Отже, питання відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя не вимагало від власника будівель і споруд, які розташовані за вказаною адресою, розробки нової технічної документації та прийняття рішення №7/50-5093 від 26.02.2020р. місцевої ради саме з точки зору затвердження чи не затвердження такої документації.

В силу норм ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст.155 Земельного кодексу України).

З огляду на наведене, позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради №7/50-5093 від 26.02.2020р. «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальності «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновлення строку оренди земельної ділянки площею 2,5390 із кадастровим номером :02:009:0130 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову щодо зобов`язання Маріупольської міської ради укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» типовий договір оренди земельної ділянки, оскільки визнання недійсним рішення №7/50-5093 від 26.02.2020р. Маріупольської міської ради не створює умов для автоматичного виникнення у відповідача обов`язку укласти договір з позивачем.

Процедура укладання договору оренди землі визначена, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та вимагає від позивача і відповідача виконання низки обов`язків, які за обставин, що склались у цій справі, не можуть бути підмінені судовою процедурою.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Маріупольської міської ради Донецької області підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір в сумі 4540 грн згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради №7/50-5093 від 26.02.2020р. «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальності «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та поновлення строку оренди земельної ділянки площею 2,5390 із кадастровим номером №:02:009:0130 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по бульвару Приморському, 11 в Приморському районі міста Маріуполя.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Миру, 70, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, просп.Миру, 68-А, ) судовий збір в сумі 2270 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 12.08.2021р.

Повний текст рішення складено 25.08.2021р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця