УХВАЛА

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 12/265

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Колос І.Б. та Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Трансбус" (далі - Товариство)

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021

за позовом відкритого акціонерного товариства "Державний експортноімпортний банк України" (далі - ВАТ "Укрексімбанк") в особі філії ВАТ "Укрексімбанк" у м. Львові,

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (далі - ТОВ "Львівські автобусні заводи")

про стягнення 1948904,79 ЄВРО (за курсом НБУ станом на 08.12.2008 18 166 105,99 грн.), 1 526 961,70 доларів США (за курсом НБУ станом на 08.12.2008 11 238 132,72 грн), 3635672,10 рублів РФ (за курсом НБУ станом на 08.12.2008 952 509,73 грн ), та 12 644 362,50 грн,

третя особа - закрите акціонерне товариство "Завод комунального транспорту" (далі - Завод) та

за зустрічним позовом: ТОВ "Львівські автобусні заводи"

до ВАТ "Укрексімбанк" в особі філії у м. Львові,

про визнання недійсним договору поруки від 30.03.06 № 6006Р1, договорів від 31.03.2006 № 1 та від 31.05.2006 № 2 про внесення змін до договору поруки

третя особа - Завод,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 (згідно з поштовою відміткою на конверті) Товариство (як особа, яка не брала участі у справі) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 зі справи №12/265.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги, касаційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Львівської області від 16.03.2009 у справі №12/265, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.10.2009, первісний позов ВАТ "Укрексімбанк" в особі філії у м. Львові до ТОВ "Львівські автобусні заводи" задоволено частково; стягнуто з останнього на користь ВАТ "Укрексімбанк" 1 948 904,79 Євро, 1526 961,70 доларів США, 3 635 672,10 рублів РФ, 6 452 715,20 грн заборгованості за основним боргом за кредитами та 2 184 429,74 грн пені. У задоволені зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням від 16.03.2009, Товариство (як особа, яка не брала участі у справі) звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у цій справі було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства на підставі пункту 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства у даній справі, апеляційний господарський суд виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного судового рішення у справі (16.03.2009) ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, у тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки. А так як рішення суду першої інстанції від 16.03.2009 вже було переглянуто в суді апеляційної інстанції, з прийняттям відповідної постанови від 14.10.2009, то здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, а його законність перевірена судом апеляційної інстанції з прийняттям відповідної постанови, більше, ніж через дванадцять років після його прийняття є порушенням принципу правової визначеності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Звертаючись з касаційною скаргою, Товариство посилається на те, що оскаржувана ухвала апеляційної інстанції від 05.07.2021 постановлена з порушенням норм процесуального права, а також основних засад судочинства, таких як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та право на оскарження судових рішень.

Проте Суд дійшов висновку, що твердження Товариства, викладені у касаційній скарзі, не є безумовною підставою для скасування судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачено процесуальним законом.

Станом на час постановлення судових рішень у цій справі ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, навіть якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Водночас 15.12.2017 набрав чинності Закон від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з приписами ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (частина перша статті 254 ГПК України).

Відповідно до положень частин першої, третьої, четвертої статті 272 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави; за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції; суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Водночас розділом ХІ "Перехідні положення" ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) не передбачено можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судових рішень, перегляд яких вже було здійснено у порядку, визначеному ГПК України (у редакції до 15.12.2017).

Отже, висновки апеляційного господарського суду про те, що здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення, є правомірними.

Такі висновки викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 922/765/15, від 17.09.2019 у справі № 20/5007/101/11 та від 05.02.2021 у справі № 42/254, постанові Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №921/1359/14-г/5. Також об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.02.2021 у справі № 42/254 зазначила про те, що якщо особа, яка не брала участь у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки, не реалізувала своє суб`єктивне процесуальне право - на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом строків для апеляційного оскарження цього рішення відповідно до положень ГПК в редакції, чинній на момент розгляду справи (до 15.12.2017), то рішення суду першої інстанції є таким, що набрало законної сили за правилами ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) і не може бути оскаржено із застосуванням нових правил на апеляційне оскарження судового рішення - відповідно до ГПК України (в редакції з 15.12.2017).

Крім цього, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що поширення скаржником правил оскарження судового рішення відповідно до статті 272 ГПК України на правовідносини з оскарження такого рішення, що припинилися в період чинності зазначеного Кодексу (в редакції, чинній до 15.12.2017), з буквальним прочитанням скаржником положень частини третьої статті 3 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), однак без урахування (застосування) принципу незворотності дії закону у часі, спотворює (викривлює) зміст зазначеної норми (в редакції з 15.12.2017).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 05.07.2021 про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою особи, яка не приймала участі у справі, не була залучена як учасник справи до її розгляду, на судове рішення, що було ухвалене та набрало законної сили до набрання чинності ГПК в редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII та переглядалося в апеляційному порядку за правилами ГПК України, чинного до 15.12.2017, відповідно до встановлених обставин справи, положень процесуального законодавства та зазначених вище висновків Верховного Суду, а, отже, правильне застосування Західним апеляційним господарським судом положень ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

За змістом частини другої статті 293 ГПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у цій справі, оскільки правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 234, 255, 260, 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Трансбус" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 зі справи № 12/265.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова