УХВАЛА

про залишення заяви без руху

м. Київ

25.08.2021Справа № 910/13056/20

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши матеріали

заяви стягувача (позивача) Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський вагонобудівний завод"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/13056/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЕКОФАРМ"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №430-р від 10.07.2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року у справі №910/13056/20 позов задоволено повністю. Визнано недійсним та скасовано: рішення Антимонопольного комітету України №430-р від 10 липня 2020 року в частині визнання, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" вчинило порушення, передбачене статтею 151 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді повідомлення неправдивих відомостей на вебсайтах в мережі інтернет за посиланнями https://ecophami.ua/ та https://proteflazid.com.ua/ про лікарський засіб "Протефлазід", зміст яких стосується лікування та/або профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19, викликаної коронавірусом SARS-CoV-2, без належного обґрунтування відповідно до чинного законодавства, зокрема без наявності офіційних рекомендацій Міністерства охорони здоров`я України щодо його застосування для лікування та/або профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19; п. 2 рішення Антимонопольного комітету України №430-р від 10 липня 2020 року в частині накладення штрафу за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення у розмірі 3 210 464,00 грн.

Також вказаним рішенням стягнуто з Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ЕКОФАРМ" 6 306,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року у справі № 910/13056/20 видано відповідний наказ від 13.01.2021 року

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 29.12.2020 року надійшла заява стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13056/20 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 80790,00 грн., витрат на проведення лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи в сумі 49000,00 грн. та витрат на нотаріальні послуги із засвідчення справжності підписів на заявах свідків у розмірі 22650,00 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року у зв`язку з відпускою судді Зеленіної Н.І. вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Враховуючи направлення матеріалів справи № 910/13056/20 до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Антимонопольного комітету України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 року вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі відкладено до повернення матеріалів справи № 910/13056//20 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2021 року касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 року у справі № 910/13056/20 - залишено без змін.

Верховним Судом 16.08.2021 року справа № 910/13056/20 була повернута до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд зазначає, що за приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже, за висновками суду, відповідний розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи, з урахуванням норм ст.ст. 126, 129, 130 ГПК України.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку від 05.03.2009 № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Як встановлено судом, заявником (стягувачем) до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13056/20 доказів надсилання її копії на адресу боржника (відповідача) по справі не надано.

При цьому обов`язковість направлення копії зазначеної заяви та доданих до неї доказів на адресу відповідача у справі зумовлена дотриманням принципу рівності сторін та надання розумного (достатнього) строку для вчинення певних процесуальних дій.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Таким чином, неотримання учасником справи (відповідачем) копії заяви про ухвалення додаткового рішення у справі порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставини, оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13056/20 не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне залишити вказану заяву без руху, надавши заявнику (стягувачу) строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із відповідною заявою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 172, 174, 232, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Залишити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13056/20 без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" строк на усунення недоліків заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екофарм" усунення недоліків заяви про ухвалення додаткового рішення шляхом подання суду:

- належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання копії заяви б/н від 29.12.2020 року та всіх доданих до неї документів на адресу відповідача у справі - Антимонопольного комітету України;

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 25.08.2021 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон