РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.08.2021Справа № 910/21119/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Головного управління регіональної статистики (01601, м. Київ, вул. Еспланадна,

4-6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-ЮА" (04111, м. Київ, вул. Салютна, буд. 3, гуртожиток)

про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Головного управління регіональної статистики (позивач) надійшла позовна заява № 19-10/195-20 від 30.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-ЮА" (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 72 736, 87 грн. за договором про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності № 8260 від 25.10.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором № 8260 від 25.10.2018 року, зокрема, відповідач не виконує договірні зобов`язання в частині здійснення платежів з орендної плати, внаслідок чого у відповідача й утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 року у справі №910/21119/20 позовну заяву № 19-10/195-20 від 30.12.2020 року Головного управління регіональної статистики до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-ЮА" про стягнення заборгованості залишено без руху, надано Головному управлінню регіональної статистики строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

05 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від Головного управління регіональної статистики надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви №19-15/20-21 від 03.02.2021 року, на виконання вимог ухвали суду від 06.01.2021 року, про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/21119/20, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.02.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала отримана відповідачем 23.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №051.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

11 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та відповідачем 25.10.2018 року було укладено договір № 8260 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності (договір).

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець (орендодавець) передає (зобов`язаний передати) наймачеві (орендарю) майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди наймодавець (орендодавець) передає, а відповідач приймає в строкове платне користування, тобто в найм (оренду), державне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 127,3 кв. м, що розміщено на 3-ому поверсі будівлі, яка розташована у м. Києві по вул. Еспланадна 4-6 (приміщення) та перебуває на балансі ГУ Регіональної статистики (балансоутримувач).

Відповідно до частини першої статті 795 ЦК України передавання наймачеві (орендарю) будівлі або її окремої частини оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

На підставі частини першої статті 795 ЦК України наймодавець (орендодавець) та відповідач підписали 25.10.2018 року Акт приймання-передавання орендованого майна, згідно з яким відповідач приймає приміщення в строкове платне користування.

Пунктом 10.1 договору оренди визначено, що строк дії цього договору встановлений з 25.10.2018 року до 25.08.2021 року.

Відповідно до частини першої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача (орендаря) справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди).

Отже, відповідач уклав договір про найм (оренду) приміщення, згідно з яким взяв у користування приміщення, то за користування цим приміщенням відповідач має сплачувати плату, яка за своєю суттю є орендною платою.

При цьому орендна плата та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем була визначена для об`єктів, що перебувають у державній власності, за методикою, яку визначив Кабінет Міністрів України.

В пункті 3.1 договору оренди визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами).

При цьому пропорції розподілу орендної плати, яку має справляти відповідач, визначені у пункті 3.6 договору оренди, згідно з яким відповідач зобов`язаний перераховувати частину орендної плати у розмірі 50 % на відповідний поточний рахунок балансоутримувача щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Зазначена орендна плата на підставі частини першої та абзацу другого частини другої статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, що діяв на момент укладення договору оренди (втратив чинність з 03.10.2019), має вноситися відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності.

Таким чином, уклавши договір оренди, у відповідача на підставі пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України виникло право на строкове користування приміщенням та обов`язок щодо сплати орендної плати у визначених пропорціях розподілу за користування приміщенням.

При цьому обов`язок відповідача сплачувати орендну плату у визначених пропорціях розподілу за користування приміщенням за своєю суттю є зобов`язанням, яке відповідно до частини першої статті 526 та статті 629 ЦК України, частини першої статті 173 та частини першої статті 193 Господарського кодексу України (ГК України) є господарським зобов`язанням, обов`язковим до виконання та має виконуватися належним чином відповідно до Закону та умов договору оренди.

Відповідно до п. 5.3 договору оренди відповідач зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату за користування приміщенням шляхом перерахунку орендної плати на відповідний поточний рахунок балансоутримувача в розмірі, визначеному пунктом 3.6 договору оренди.

Проте відповідач в порушення вимог чинного законодавства та положень договору не здійснював орендної плати за користування приміщенням, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі сплати орендної плати.

У зв`язку з тим, що ГУ Регіональної статистики є платником податків згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (Податковий кодекс), то відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу операції з оренди нерухомого майна, яке перебуває на його балансі, оподатковуються податком на додану вартість (ПДВ).

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу та пункту 3.2 Договору оренди ПДВ є непрямим податком, який нараховується на суму орендної плати відповідно до законодавства України.

У підпункті «б» пункту 185.1 статті 185, підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 та пункті 194.1 статті 194 Податкового кодексу зазначено про те, що ПДВ на суму орендної плати нараховується в розмірі 20 %.

Оскільки послуги з надання державного майна в оренду відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу є об`єктом оподаткування, то нарахування ПДВ на суму орендної плати є елементом витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду.

У зв`язку з тим, що на суму орендної плати нараховується ПДВ, яке сплачує ГУ Регіональної статистики, та яке є елементом витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду, то ГУ Регіональної статистики відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу нарахувало та надіслало Відповідачу компенсуючи податкові зобов`язання, однак останній не погасив ці зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з їх погашення.

Суд зазначає, що приміщення перебуває на балансі ГУ Регіональної статистики та останнє здійснює витрати з утримання приміщення та сплачує комунальні послуги, тобто несе витрати, які є елементом витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду.

Оскільки пунктом 5.11 договору оренди передбачено, що між відповідачем та балансоутримувачем має бути укладений договір про відшкодування цих витрат, то між відповідачем та ГУ Регіональної статистики 25.10.2018 року було укладено договір № 1 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (договір про утримання приміщення).

За змістом пункту 1.2 договору про утримання приміщення на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування балансоутримувачу витрат за послуги, що споживаються відповідачем.

Перелік зазначених послуг викладений у Переліку комунальних послуг (Послуги) та відповідач зобов`язався оплачувати спожиті послуги на підставі Порядку розрахунку щомісячних платежів для відшкодування відповідачем витрат (додаток № 2 до договору про утримання приміщення) пропорційно до площі приміщення.

При цьому відповідач зобов`язаний ще відшкодувати частину сплаченого балансоутримувачем земельного податку пропорційно до площі приміщення.

Зазначені відшкодування відповідач зобов`язаний здійснювати на підставі пункту 2.2.3 договору про утримання приміщення та таке відшкодування має здійснюватися протягом 5 робочих днів від дати отримання відповідачем актів про надання послуг та рахунків про відшкодування витрат шляхом перерахування усіх сум на відповідний поточний рахунок балансоутримувача.

Внаслідок того, що відповідач своєчасно не здійснював оплату зазначених витрат, у нього виникла як прострочена, так і поточна заборгованість з їх оплати.

Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо сплати відповідних грошових сум, його дії відповідно до норм статті 610 ЦК України вказують на допущення ним порушень умов договору оренди та договору про утримання приміщення в частині виконання грошових зобов`язань.

В статті 611 ЦК України зазначено про те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом.

В пункті 3.7 договору оренди зазначено про те, що несвоєчасне або не в повному обсязі перерахування орендної плати на користь балансоутримувача в розмірі, визначеному пунктом 3.6 договору оренди, призводить до правових наслідків, а саме до того, що Відповідач зобов`язаний сплатити 50 % орендної плати з урахуванням індексації та пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 4.2 договору про утримання приміщення, порушення строків виконання зобов`язання відповідно до підпункту 2.2.3 договору про утримання приміщення настають правові наслідки, а саме: відповідач сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а у разі прострочення виконання понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості.

Позивач з метою врегулювання спору з відповідачем, неодноразово надсилав претензії на адресу відповідача з вимогою про сплату заборгованості.

Однак, вказані претензії залишися без задоволення.

В пункті 9.3 договору оренди та пункті 4.3 договору про утримання приміщення визначено, що у разі недосягнення згоди між сторонами договірних відносин, спори вирішуються у судовому порядку.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору оренди та договору про утримання приміщення утворилася як прострочена, так і поточна заборгованість, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 91 014, 54 грн., що складається з:

- простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 22 002, 76 грн.;

- пені від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 418, 31 грн.;

- штрафу в розмірі 7% від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 77, 88 грн.;

- поточної заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 4 518, 83 грн.;

- простроченої заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 32 974, 02 грн.;

- пені від суми простроченої заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 377, 71 грн.;

- простроченої заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 5 995, 66 грн.;

- пені від суми простроченої заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 136, 27 грн.;

- штрафу у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 86, 96 грн.;

- штрафу у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ, що становить 29, 49 грн.;

- поточної заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 3 133, 58 грн.;

- поточної заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 522, 26 грн.;

- простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 18 492, 64 грн.;

- пені від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 466, 15 грн.;

- штрафу у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості з відшкодування земельного податку, що становить 100, 88 грн.;

- поточної заборгованості з відшкодування земельного податку в розмірі 1 681, 14 грн.

Оскільки Відповідачем допущено порушення взятих договірних зобов`язань, позивач використовує своє право на нарахування штрафних санкцій.

Перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд вважає їх арифметично правильними, такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління регіональної статистики підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-ЮА" (04111, м. Київ, вул. Салютна, буд. 3, гуртожиток; ) в дохід Державного бюджету України прострочену заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 22 002, 76 грн., пеню від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 418, 31 грн., штраф у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 77, 88 грн., поточну заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 4 518, 83 грн. (перерахувати на р/р UA0015747; одержувач: Головне управління регіональної статистики, код одержувача згідно з ; банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ (ЕАП), код банку: 820172; код класифікації доходів бюджету: 25010300), прострочену заборгованість зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 32 974, 02 грн., пеню від суми простроченої заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 377, 71 грн., прострочену заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 5 995, 66 грн., пеню від суми простроченої заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 136, 27 грн., штраф у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості зі сплати 50 % орендної плати в розмірі 86, 96 грн., штраф у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ, що становить 29, 49 грн., поточну заборгованості зі сплати 50 % орендної плати у розмірі 3 133, 58 грн., поточну заборгованості з погашення податкового зобов`язання, що виникло в результаті нарахування ПДВ на суму орендної плати та сплати ПДВ у розмірі 522, 26 грн., прострочену заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 18 492, 64 грн., пеню від суми простроченої заборгованості з відшкодування комунальних послуг у розмірі 466, 15 грн., штраф у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості з відшкодування земельного податку, що становить 100, 88 грн., поточну заборгованості з відшкодування земельного податку в розмірі 1 681, 14 грн. (перерахувати на р/р UA3015747; одержувач: Головне управління регіональної статистики, код одержувача згідно з ; банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ (ЕАП), код банку: 820172; код класифікації доходів бюджету: 25010300) та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. (перерахувати на наступні реквізити: одержувач: Головне управління регіональної статистики, код одержувача згідно з ; р/р UA0015747; банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, (ЕАП), код банку: 820172).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова