ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1896/21

За позовом: Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, код ЄДРПОУ - 34674102, електронна адреса: )

До відповідача: Житлово-будівельного кооперативу «Київський збірний №1» (65010, м. Одеса. Вул. Краснова, буд.4, код ЄДРПОУ - 23206862, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники:

Від позивача: Клименко Ф.І. - на підставі довіреності №53 від 31.12.2020р.;

Від відповідача: Гусаров О.Л. - на підставі ордера серії ВН №1006595 від 21.07.2021р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Комунальне підприємство (далі - КП) «Теплопостачання міста Одеси», звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Київський збірний №1» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 351 982 грн 22 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 27.07.2021р.

Протокольною ухвалою суду від 27.07.2021р. відкладено судове засідання на 17.08.2021р.

29 липня 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява КП «Теплопостачання міста Одеси» про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ЖБК «Київський збірний №1» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 268 282 грн 23 коп.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2021р. відкладено судове засідання на 31.08.2021р.

Позивач - КП «Теплопостачання міста Одеси», підтримує позовні вимоги в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.07.2021р., просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, що надійшла до суду 27.07.2021р.

Відповідач - ЖБК «Київський збірний №1», заперечує проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 26.07.2021р., та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, що надійшли до суду 04.08.2021р.

Позивач у справі зазначає, що 01.11.2006р. між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Теплопостачальна організація) та ЖБК «Київський - збірний №1» (Споживач) укладено Договір №4033 від 01.11.2006р. на постачання теплової енергії за адресою: вул. Краснова, 4 (п.2.1 Договору, Додаток № 1 до Договору). Термін дії Договору пролонговано згідно п.10.4.

Позивач зазначив, що взаємовідносини між постачальниками та споживачами теплової енергії регулюються ст. 275-277 Господарського кодексу України, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання».

Так, відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією та п. 5.1. Договору облік споживання теплової енергії на опалення визначається розрахунковим способом.

Згідно п. п. 6.2., 6.3., 6.4. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим.

Позивач зазначає, що тарифи на теплову енергію встановлюються відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», постанов НКРЕКП «Теплопостачання міста Одеси».

Нарахування із застосуванням нових тарифів проводяться з дати, визначеній у відповідній постанові НКРЕКП на встановлення тарифу. В даний час діє Постанова НКРЕКП №91 від 14.01.2020р. із врахуванням змін, внесених Постановами НКРЕКП №633 від 17.03.2020р. та №2258 від 30.11.2020р., відповідно до яких тариф складає 1511,62 грн. за Гкал, (без ПДВ).

Тариф, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, який становить 1473,04 грн. за Гкал (згідно Постанови № 91 без подальших змін), не включає тариф за постачання теплової енергії, у зв`язку із чим, на думку позивача, не може бути застосований, адже, у додатку до Постанови № 91 (із змінами) «Структура тарифів на теплову енергію КП «ТМО» встановлений тариф 1511,62 грн. за Гкал. (без ПДВ), що з ПДВ для юридичних осіб складає 1 813, 944 грн. Саме цей тариф і нараховувався останнім часом (з 01.12.2020 р.) відповідачу.

Пунктом 3.2.2. Договору передбачений обов`язок Споживача виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах і в терміни, передбачені Договором.

Позивач зазначив, що на виконання договірних зобов`язань він відпускав теплову енергію відповідачу, проте, в порушення своїх обов`язків, визначених у п.п. 3.2.2., 6.2., 6.3., 6.4 Договору, відповідач за спожиту теплову енергію не сплачував, внаслідок чого за період з січня по березень 2021 року включно у нього виникла заборгованість в розмірі 351 982 грн 22 коп.

Позивач зауважує на тому, що ЖБК «Київський - збірний №1» в особі представника Тарасенко Т.П. підписано акт звіряння розрахунків №4033 від 03.06.2021р. за період з листопада по травень 2021р. на суму 351 982 грн 22 коп., що також є доказом на підтвердження наявної заборгованості.

Також, позивач зазначив, що в період розгляду справи судом відповідачем було сплачено на користь позивача 83 700 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості перед позивачем становить 268 282 грн 23 коп.

В обґрунтування позову позивач також посилається на ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Невиконання ЖБК «Київський збірний №1» умов Договору, позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом та просить стягнути на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 268 282 грн 23 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що п.6.5. Договору передбачено, що Споживач та Теплопостачальна організація щомісяця до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звіряння взаєморозрахунків. Сальдо, що відображено в акті звіряння взаєморозрахунків, враховується при проведенні наступної оплати.

Проте, відповідач вважає, що в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано належних доказів надання позивачем послуг з теплопостачання - відповідних актів виконаних робіт, щомісячних актів звіряння взаєморозрахунків, передбачених п. 6.5. Договору, які б були підписані відповідачем.

Крім того, відповідач зазначає, що розмір тарифу на теплову енергію, на який позивач посилається у розрахунку заборгованості, не відповідає законодавству України, а саме: постановам Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" та НКРЕ «Про затвердження тарифів на теплову енергію КП «Теплопостачання міста Одеса" 14.01.2020р. №91 (із врахуванням змін, встановленими у Постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №633 від 17.03.2020р. №2258 від 30.11.2020р.), на підставі яких відповідач і повинний оплатити отриману ним протягом січня 2021 р. - березня 2021 р. включно теплову енергію, а саме за тарифом «для потреб населення" у розмірі 1473,04 грн/ Гкал.

За розрахунками відповідача, дійсна загальна вартість спожитих послуг з теплопостачання в період з січня по квітень 2021 року становить: 313 337 грн 11 коп. (212, 7146 Гкал х 1473,04 грн/Гкал ), відповідно, це сума заборгованості станом на 21.07.2021р.

Відповідач зауважує на тому, що згідно п.п. 91 п.1 постанови НКРЕКП №1171 від 31.03.2015р. (в редакції 20.04.2019р.) «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» - тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 30,76 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 25,49 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 5,27 грн за 1 кв. м); з централізованого постачання гарячої води: за відсутності рушникосушильників - 69,48 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 51,40 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 18,08 грн за 1 куб. м);

Відповідно до п. 3 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

В роз`ясненні, яке було надане Міністерством розвитку громад та території України, «Щодо застосування тарифів на комунальні послуги та нарахування плати споживачам за ці послуги в умовах перехідного періоду» від 08.01.2020р., зазначається наступне: «До переходу на нові договори про надання комунальних послуг, що укладатимуться за правилами, визначеними Законом, та відповідно до типових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України окремо для різних моделей організації договірних відносин, продовжують діяти старі договори про надання комунальних послуг, що укладалися за вимогами Закону України від 24.06.2004р. №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами) та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, як для споживачів багатоквартирних будинків, так і для споживачів приватного сектору.

Тарифи на комунальні послуги є однією із істотних умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином, в умовах дії договорів про надання комунальних послуг, що укладалися до 01.05.2019р., до споживачів застосовуються тарифи, встановленні відповідним уповноваженим органом до 01.05.2019р.

Крім того, відповідач вважає, що після 01.05.2019р. у органів місцевого самоврядування та НКРЕКП відсутні повноваження щодо встановлення (у тому числі за результатами коригування) тарифів на комунальні послуги, що надавалися виконавцями комунальних послуг за відповідними договорами, укладеними до 01.05.2019р. Тож до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг за вимогами і правилами Закону, нарахування плати за комунальні послуги підприємствами тепло-, водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до умов договорів, укладених до 01.05.2019р.

Також відповідач вважає, що застосування тарифів на комунальні послуги, передбачених ст. 5 Закону (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами), які встановлені уповноваженими органами (органами місцевого самоврядування та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) після 01.05.2019р., може здійснюватися виключно в умовах переходу на нові договори про надання комунальних послуг.

На підставі вищенаведеного відповідач дійшов висновку, що твердження позивача про необхідність застосування тарифів, які були встановлені після 01.05.2019р., і які передбачені для надання послуг, відмінних від комунальних є помилковими і прямо суперечить п. 3 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідач зазначає, що ЖБК «Київський-Збірний №1» визнає, що в силу існування різних об`єктивних причин можливість своєчасної оплати отриманих комунальних послуг для відповідача не завжди наявна, внаслідок чого час від часу виникає заборгованість, в тому числі і перед КП «Теплопостачання міста Одеси».

Зокрема, в будинку №4 по вул. Краснова м. Одеси проживає 90% пенсіонерів з мінімальним розміром пенсії, що об`єктивно впливає на їхні можливості своєчасно сплачувати комунальні послуги. Більше того, ЖБК «Київський-Збірний №1» докладає усіх можливих зусиль для стягнення заборгованості з побутових споживачів, які проживають в житловому будинку, проте навіть примусове виконання виконавчою службою судових наказів не призводить до необхідного наслідку.

Платіжним дорученнями №156 від 24.05.2021р. відповідач сплатив позивачу 110 000 грн в рахунок погашення існуючої заборгованості, але вказана оплата не врахована у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

Також платіжними дорученнями №81 від 06.07.2021р., №169 і №82 від 13.07.2021р., №83 і №172 від 23.07.2021р. було сплачено ще 83 100 грн в рахунок заборгованості перед КП «Теплопостачання міста Одеси».

Таким чином, з позиції відповідача, з урахуванням вищезазначених оплат, розмір заборгованості перед КП «Теплопостачання міста Одеси» складає 120 237 грн 11 коп.

Відповідач просить врахувати вищевикладені обставини при розгляді справи по суті.

Розглянув матеріали справи, судом встановлено, що 01.11.2006р. між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Теплопостачальна організація) та ЖБК «Київський - збірний №1» (Споживач) укладено Договір №4033 від 01.11.2006р. на постачання теплової енергії за адресою: вул. Краснова, 4 (п.2.1 Договору, Додаток № 1 до Договору), відповідно до розділу 1 якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання поставити Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов`язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Із змісту ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» вбачається, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду

Згідно ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10.1 Договору цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.11.2008р. Згідно п. 10.4. Договору Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлене однією із сторін.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів розірвання або припинення Договору. Більше того, сторони у справі посилається на дійсність Договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Договір №4033 від 01.11.2006р. на постачання теплової енергії є чинним.

Відповідно до п.2.1. Договору теплова енергія постачається Споживачу в ЖБК "Київський збірний-1" за адресою вул. Краснова, 4 на опалення та гаряче водопостачання в обсягах, згідно Додатку 1 до цього Договору.

Взаємовідносини між постачальниками та споживачами теплової енергії також регулюються ст. 275-277 Господарського кодексу України, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 р., Законом України « Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання».

Так, відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Згідно п. 5.1. Договору облік споживання теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання визначається розрахунковим способом.

Відповідно до п.40 Правил користування тепловою енергією споживач зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно п.5.3 Договору кількість спожитої теплової енергії визначається розрахунковим способом: на опалення - згідно теплового навантаження будівлі з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Теплопостачальної організації та кількості діб роботи теплоспоживчого обладнання Споживача в розрахунковий період; на гаряче водопостачання кількість теплової енергії визначається як добуток добового споживання зазначеного в договорі, на кількість діб у звітному періоді.

Згідно п.6.5. Договору кількість спожитої теплової енергії визначається згідно п. 5.3. цього Договору.

Відповідно до п.п. 6.2.-6.4. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в Договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію с 20 число місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п.6.6. Договору Споживач та Теплопостачальна організація щомісячно до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звіряння взаєморозрахунків. Сальдо, що відображено в акті звіряння взаєморозрахунків враховується при проведені наступної оплати згідно пункту 6.3. Договору.

Відповідно до абз.1 ст.20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно абз.5 вказаної статті тарифи на виробництво теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення визначаються для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, як різниця між тарифом на теплову енергію, встановленим відповідно до частини четвертої цієї статті, і тарифами на транспортування та постачання теплової енергії, що визначаються на рівні діючих для суб`єкта господарювання тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб`єкта господарювання встановлених тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів тарифи на транспортування та постачання теплової енергії визначаються на рівні середньозважених тарифів на транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до абз.13 ст.20 Закону України «Про теплопостачання» тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Порядок організації діяльності національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначається Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014р. №715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до Постанови НКРЕКП №91 від 14.01.2020р. із врахуванням змін, внесених Постановами НКРЕКП №633 від 17.03.2020р. та №2258 від 30.11.2020р. відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання» та Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 червня 2019 року № 1174, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановляє встановити КП «Теплопостачання міста Одеси» тариф на теплову енергію для потреб населення у розмірі 1 813 грн 944 коп. (в т.ч. ПДВ) за складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1299 грн 084 коп., тариф на транспортування теплової енергії - 508 грн 032 коп.; тариф на постачання теплової енергії - 6 грн 828 коп.

З матеріалів справи вбачається за заявою відповідача останнього було відключено від опалення за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4. З 01.04.2021р., про що складено акт від 01.04.2021р.

Однак, за період з листопада 2020р. по травень 2021р. відповідачем було спожито теплової енергії на 556 494 грн 06 коп.

Згідно Акту звіряння розрахунків №4033 від 03.06.2021р., підписаного обома сторонами без зауважень, ЖБК "Київський збірний-1" було сплачено на користь позивача 277 300 грн. Крім того, в ході розгляду справи відповідачем було сплачено на корить позивача 83 700 грн, а саме: 40 000 грн відповідно до платіжного доручення №172 від 23.07.2021р., 10 000 грн відповідно до платіжного доручення №83 від 23.07.2021р., 9 600 грн відповідно до платіжного доручення №169 від 13.07.2021р., 5 500 грн відповідно до платіжного доручення №82 від 13.07.2021р., 18 600 грн відповідно до платіжного доручення №31 від 06.07.2021р.

Отже, заборгованість відповідача за Договором за період з листопада 2020р. по травень 2021р. становить 195 494 грн 06 коп.

Крім того, суд враховує те, що станом на 01.11.2020р. заборгованість ЖБК "Київський збірний-1" за попередні періоди становила 78 788 грн 17 коп.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 268 282 грн 23 коп.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За умовами ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів ", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування . Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

За таких обставин, враховуючи у сукупності все викладене вище, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 268 282 грн 23 коп. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача, що судовий збір у розмірі 2 905 грн 51 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення №193 від 07.06.2021р., підлягає поверненню на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» в порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір».

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Київський збірний №1» (65010, м. Одеса. Вул. Краснова, буд.4, код ЄДРПОУ - 23206862, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, код ЄДРПОУ - 34674102, електронна адреса: ) заборгованість у розмірі 268 282 грн 23 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 024 грн 23 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.В. Рога