УХВАЛА

м. Київ

27.08.2021Справа № 910/13731/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши заяву

ОСОБА_1

про забезпечення позову

без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся громадянин ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд до пред`явлення позову вжити заходи забезпечення позову, якими заборонити Київській міській раді та її виконавчим органам, зокрема Департаменту земельних ресурсів вчиняти будь-які дії спрямовані на поділ, об`єднання, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :62:012:0093.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову заявник посилався на наступне. На підставі Рішення про передачу в оренду земельної ділянки, 01.03.2019 року між позивачем та Київрадою було укладено договір оренди земельної ділянки (від 01.03.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 584) площею 0,3631 га (кадастровий номер :62:012:0093) для експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на просп. Володимира Маяковського, 60/10 (в літ. Р) у Деснянському районі м. Києва на підставі рішення Київради № 136/6187 від 20.11.2018 року (далі - Договір оренди).

В подальшому Київською міською радою було прийнято рішення № 1553/1594 від 24.06.2021 року «Про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року№ 584».

Позивач зазначає, що готує позовну заяву немайнового характеру щодо визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради № 1553/1594 від 24.06.2021 року про розірвання договору оренди земельної ділянки у Деснянському районі м. Києва від 01.03.2019 року № 584 з підстав невідповідності зазначеного рішення вимогам Закону.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті до розгляду вказаної заяви, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

З поданої позивачем заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову вбачається, що предметом майбутніх позовних вимог є оскарження рішення Київської міської ради № 1553/1594 від 24.06.2021 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.03.2019 року № 584, укладеного між Київською міською радою та фізичною особою ОСОБА_1 . При цьому, позивач є фізичною особою, який не набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи ту обставину, що заявник (позивач) є фізичною особою, який не набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, що є підставою для відмови у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

2. Роз`яснити заявнику, що даний спір віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

3. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 27.08.2021р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Мандриченко