УХВАЛА

03 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/2553/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючого, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 (суддя Бойко Р.В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 (колегія суддів у складі Дідиченко М.А., Руденко М.А., Пономаренка Є.Ю.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - Товариство)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця)

про стягнення збитків у розмірі 832 920,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Залізниці про стягнення збитків у розмірі 832 920,00 грн.

2. Господарський суд міста Києва рішенням від 16.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 позовні вимоги задовольнив в повному обсязі: стягнув з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 832 920,00 грн та судовий збір у розмірі 12 493,80 грн.

3. 02.08.2021 Залізниця звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд.

4. Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

5. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

6. Відповідно до п.9 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

7. Відповідно до п.2 ч.3 ст.287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

8. У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п.1 ч.1 ст.163 ГПК).

9. Згідно з ч. 7 ст. 12 ГПК для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

10. Скаржник оскаржує судові рішення, якими вирішено спір про стягнення 832 920 грн, а тому вони не підлягають касаційному оскарженню.

11. При цьому, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г п.2 ч.3 ст.287 ГПК.

12. Скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для правозастосовчої практики, однак зазначене твердження скаржник належним чином не обґрунтовує.

13. Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами.

14. Скаржник не наводить жодних аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовчої практики у питанні застосування норм, зазначених ним у касаційній скарзі нормативних актів. Тому наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

15. Також скаржник стверджує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки спори щодо стягнення із залізниці збитків, спричинених розобладнанням вагонів постійно розглядаються у господарських судах різних інстанцій, а суди задовольняють такі позови виключно за дотримання позивачами однієї умови - якщо пошкодження вагонів відбулося на шляху прямування залізничними коліями та ці вагони перебували у володінні Залізниці, тобто знаходилися у межах її відповідальності; суди не досліджують питання наявності складу цивільного правопорушення та не досліджують факт наявності у матеріалах справи Актів ГУ-23 та ВУ-25М.

16. Верховний Суд вважає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника та безпідставне стягнення коштів з нього внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

17. Верховний Суд дослідив та оцінив ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. З урахуванням цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для скаржника.

18. Верховний Суд зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

19. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

20. Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені п.2 ч.3 ст.287 ГПК випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

21. Згідно з п.1 ч.1 ст.293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

22. Оскільки касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію пп. а), б), в), г) п.2 ч.3 ст.287 ГПК, колегія суддів вважає, що скаржником не дотримано умову допуску цієї справи до касаційного оскарження.

23. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Залізниці на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/2553/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Н. Губенко

О. Кролевець