УХВАЛА

м. Київ

25.08.2021Справа № 910/15443/14 (910/13561/21)
Суддя господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження заяву Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С. про забезпечення позову у справі №910/15443/14 (910/13561/21)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С.

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспо»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Автех-ком»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткар»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр»

за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро»

на стороні відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мех-Сад-Груп»

на стороні відповідача 3 - Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк»

про витребування майна

в межах справи №910/15443/14

За заявою Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" (ідентифікаційний код 05440985)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15443/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" про банкрутство.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспо», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автех-ком», Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» про витребування майна.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспо», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автех-ком», Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» про витребування майна до розгляду в межах справи №910/15443/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240"; вирішено позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро», на стороні відповідача 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мех-Сад-Груп» та на стороні відповідача 3 - Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк»; відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 06.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" вказує, що майно, а саме: майновий комплекс загальною площею 22 949,50 кв.м, що розташований за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, який складається з наступних приміщень: зимове сховище для бджіл (Літера Т) площею 95,90 кв. м, ремзона (Літера 8 (цифра)) площею 631,00 кв. м, склад цегляний (Літера Л) площею 1104,80 кв. м, блок-пост заводський (Літера О) площею 10,20 кв. м, бокси (Літера И) площею 557,90 кв. м, побутове приміщення КСО-1 (Літера 6 (цифра)) площею 50,10 кв. м., корпус блоку цеху (Літера Е) площею 2381,40 кв. м, майстерні (Літера Л') площею 655,70 кв., м, автопавільйон (Літера 15 (цифра)) площею 194,00 кв. м, профілакторій ТО-1 (Літера Ж) площею 835,10 кв. м, профілакторій (літера 3) площею 1398,20 кв. м, профілакторій карбюраторний (Літера Д') площею 3000,10 кв. м, склади (Літера В) площею 15,20 кв. м., туалет /АЗС/ (Літера Я) площею 16,10 кв. м, виробничо-побутовий корпус (Літера А) площею 4021,90 кв. м, контрольно-пропускний пункт (Літера Ю), площею 20,40 кв. м, закрита мийка (Літера 2 (цифра)) площею 508,90 кв. м, розш. профілакторій ремонту дизельних автомобілів (Літера Д) площею 2487,70 кв. м, будиночок (Літера Г) площею 15,30 кв. м, автопавільйон (Літера С) площею 230.30 кв. м, кіоск (Літера. М') площею 14,20 кв. м, автопавільйон (літера X) площею 218,30 кв. м, кіоск (Літера Ш) площею 6,70 кв. м., виробничо-побутовий склад (Літера 7 (цифра)) площею 1267,50 кв. м, диспетчерська (Літера 5 (цифра)) площею 42,30 кв./м, диспетчерська (Літера У) площею 32,90 кв. м, диспетчерська (Літера Щ) площею 29,30 кв. м, диспетчерська (Літера Ч) площею 35,70 кв. м, диспетчерська (Літера 12 (цифра)) площею 17,20 Кв. м, диспетчерська (Літера 3 (цифра)) площею 48,30 кв. м, диспетчерська (Літера 4 (цифра)) площею 40,00 кв. м, приміщення складу підсобного господарства (Літера 13 (цифра)) площею 354,40 кв. м., приміщення легкового боксу (Літера Н) площею 499,60 кв. м, побутове приміщення будівельників (Літера Р) площею 52,20 кв. м, приміщення спецмедслужби (Літера Ь1) площею 98,90 кв. м, блок-пост в зборі (Літера П) площею 9,90 кв. м, сховище для овочів (Літера 14 (цифра)) площею 248,10 кв. м, автопавільйон (Літера 11 (цифра)) площею 106,30 кв. м, диспетчерська (Літера Ц) площею 101,80 кв. м, кіоск (Літера М) площею 11,80 кв. м, вагон-будиночок (Літера 9 (цифра)) площею 37,40 кв. м, побутове приміщення (Літера 1 (цифра)) площею 47,50 кв. м, торговий будиночок (Літера 10 (цифра)) площею 65,50 кв. м, автозаправочна станція (Літера Б) площею 60,00 кв. м, павільйон-склад 2 (Літера Ф) площею 606,30 кв. м, малярне відділення (Літера Э) площею 667, 20 кв. м., яке в подальшому було поділено на п`ять об`єктів, належить Публічному акціонерному товариству «Автотранспортне підприємство - 2240» на праві приватної власності та незаконно вибуло з його володіння на підставі нікчемного правочину.

Разом з позовною заявою ліквідатором Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 2240» надано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на майновий комплекс загальною площею 22 949,50 кв.м, що розташований за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, який належить відповідачам та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірного нерухомого майна, розташованого за адресою : м, Київ, вул. П. Усенка, буд. 8.

В обґрунтування своєї заяви ліквідатор вказує, що 26.03.2015 - в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно створено об`єкт нерухомого майна (РНОРМ : 00), а саме майновий комплекс загальною площею 22 949,50 кв.м, що розташований за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8. Склад новоствореного об`єкта повністю відповідає складу майна, викладеному у Свідоцтві про право власності, виданого ПАТ «АТП-2240» 01.06.2004 Головним управління комунальної власності м. Києва, серія САА № 181591. В подальшому зазначений об`єкт нерухомого майна був відчужений третім особам та 19.06.2015 поділений на шість окремих об`єктів нерухомості, у зв`язку із чим Майновий комплекс (РНОРМ : 00) припинив своє існування та відповідний розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу було закрито, а реєстраційний номер скасовано. Крім того, з Інтернет ресурсу https://uk.bn.ua/ позивачу стало відомо, що здійснюється продаж складських приміщень, загальною площею 1200 кв.м, розташованих за адресою : м. Київ, вул. П. Усенка, буд.8. Відповідне оголошення містить фотографічні зображення, основні характеристики майна, умови продажу. Ціна продажу 650 тис. дол. США. Оголошення про продаж оновлено 10.08.2021, а тому позивач вважає, що власниками майна вживаються активні дії для продажу майна. Аналогічні оголошення розміщені 27.07.2021 за посиланням https://obvava.ua/ru/prodam-skladskie-zdaniya-6633368.html.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заявником (позивачем) заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд зазначає, що позов у справі може забезпечуватися заходами, у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (в межах заявлених позовних вимог).

Таким чином, при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд повинен встановити: 1) предмет позовних вимог (спосіб захисту порушених/невизнаних прав, з яким звернувся/має намір звернутись позивач); 2) підстави позовних вимог (обставини, якими обґрунтовується відповідне порушення/невизнання прав); 3) обставини щодо характеру рішення суду (підлягає виконанню чи ні, зокрема рішення за своєю природою може передбачати стадію виконання - рішення про присудження або може бути рішенням про визнання, яке стадії виконання не передбачає); 4) наявність (доведену належними доказами) обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; 5) співрозмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, зокрема забезпечення дотримання балансу інтересів (справедливої рівноваги) заявника та особи, права, якої обмежуються у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення; 6) збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі; необхідність запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; 7) можливість таких заходів реально запобігти можливим негативним наслідкам (у формі обставин, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав) в контексті заявленого способу захисту, тобто такі заходи повинні бути ефективними та достатніми.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення можливе якщо такі заходи можуть запобігти ускладненню/неможливості ефективного захисту/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Водночас, суд зазначає, що питання щодо визначення ефективності захисту/поновлення порушених прав може розглядатись судом виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах заявленого позивачем способу захисту (предмету позову), з огляду на приписи ст. 5, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, позивач вказує, що саме йому належить право власності на майновий комплекс загальною площею 22 949,50 кв.м, що розташований за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, у зв`язку з чим просить їх витребування від відповідачів.

Спір у справі є спором про незаконно вибуття спірного майна з володіння позивача та їх витребування, а подана позивачем заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні приміщення та встановлення заборони на вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна, мотивована тим, що відповідачі мають можливість вільно розпоряджатися спірним майном, у тому числі відчужувати його, що створює загрозу ускладнити чи унеможливити виконання рішення (у випадку задоволення позову), крім того наявність таких побоювань позивача підтверджуються оголошеннями щодо продажу спірних приміщень за посиланнями https://uk.bn.ua/ та https://obvava.ua/ru/prodam-skladskie-zdaniya-6633368.html.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може фактично унеможливити захист порушених прав і обов`язків в обраний позивачем при зверненні з даним позовом до суду спосіб, суд вважає заяву Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С. про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора Беркута М.С. про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспо», розташованого за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, а саме: Комплекс зберігання та обслуговування транспорту, загальною площею 1 620.2 кв.м., РНОНМ: 000; Складський автокомплекс, загальною площею 1 093.8 кв.м, РНОНМ: 000; Комплекс будівель, загальною площею 15 443.4 кв.м., РНОНМ: 000.

3. Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автех-ком», розташованого за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, а саме: Вантажний автокомплекс, загальною площею 898.7 кв.м, РНОНМ: 000.

4. Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткар», розташованого за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, а саме: Автокомплекс, загальною площею 2 453.8 кв.м., РНОНМ: 000.

5. Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» розташованого за адресою: 02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, 8, а саме: автозаправочний комплекс зі спорудами автосервісу, загальною площею 1545.9 кв. м, РНОНМ : 00.

6. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо наступного нерухомого майна, розташованого за адресою : м, Київ, вул. П. Усенка, буд. 8: Комплекс зберігання та обслуговування транспорту, загальною площею 1 620.2 кв.м., РНОНМ: 000; Складський автокомплекс, загальною площею 1 093.8 кв.м, РНОНМ: 000; Комплекс будівель, загальною площею 15 443.4 кв.м., РНОНМ: 000; Вантажний автокомплекс, загальною площею 898.7 кв.м, РНОНМ: 000; Автокомплекс, загальною площею 2 453.8 кв.м., РНОНМ: 000; Автозаправочний комплекс зі спорудами автосервісу, загальною площею 1545.9 кв. м, РНОНМ : 00.

4. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 25.08.2021, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому законодавством порядку по 25.08.2024.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство «Автотраспортне підприємство - 2240» (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8; ідентифікаційний код 05440985).

6. Боржниками за даною ухвалою є:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоекспо» (02105, місто Київ, вул. Павла Усенка, будинок 8; ідентифікаційний код 37725285);

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автех-ком» (02230, місто Київ, вул. Оноре де Бальзака, будинок 7; ідентифікаційний код 33149909);

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткар» (02105, місто Київ, вул. Павла Усенка, будинок 8; ідентифікаційний код 38649017);

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський автоцентр» (02105, місто Київ, вул. Павла Усенка, будинок 8; ідентифікаційний код 21457519).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому приписами Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.В. Яковенко