ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 року м.Дніпро Справа № 904/1211/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання Логвиненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Рикова І.М., довіреність№ 1 від 04.01.2021р., провідний юрисконсульт;

від відповідача: Воронін В.В., довіреність б/н від 05.07.2021р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 (повний текст складено та підписано 24.05.2021 суддя Назаренко Н.Г.) у справі №904/1211/21

за позовом Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради, м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", с. Воронове, Синельниківський район, Дніпропетровська область

про врегулювання розбіжностей при укладанні договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про врегулювання розбіжностей при укладенні договору, виключивши з договору пункти 9.4. та 9.5.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/1211/21 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- посилаючись на статтю 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач зазначає, що виконавець не повинен включати пункти, умови яких є несправедливими, а тому при поданні позовної заяви позивач просив виключити з протоколу розбіжностей умови викладені у п.п. 9.4. та п.п. 9.5.

- в Договорі № 2Л від 28.12.2020 року, відсутні підпункти 9.4. та 9.5. пункту 9 Договору, які Відповідач включає в протокол розбіжностей від 20 січня 2021 року до Договору. Проект Договору підписаний з боку Позивача не був через те, що сторони не дійшли згоди стосовно порядку розрахунків за надані послуги і був складений лист № 2659 від 29.12.2020 року про продовження терміну дії договору № 01030708 від 23.01.2013 року, а Договір № 2Л від 28.12.2020 вважається недійсним та таким що не має жодної юридичної сили.

- КП «Павлоградводоканал» погодився з пунктом 3.2. та пунктом 8.3 в редакції Виконавця (Відповідача). Проте з пунктами 9.4. та 9.5 КП «Павлоградводоканал» не погоджується.

- домовленість стосовно збільшення строків позовної давності сторонами не досягнута через непогодження з зазначеним Позивача.

- домовленість стосовно включення в умови договору пункта 9.5 не досягнута через непогодження з зазначеним пунктом Позивача.

- сторонами залишились неврегульованими пункти 9.4. та 9.5. Договору № 2Л від 28.12.2020, то ці розбіжності мають бути передані в двадцятиденним строк до суду. Якщо розбіжності, що залишились неврегульованими не будуть подані до суду, вони вважатимуться прийнятими, тому Позивач змушений звернутися з відповідним позовом до суду про врегулювання розбіжностей при укладанні договору, не порушуючи двадцятиденного строку з дня отримання протоколу розбіжностей до Договору № 2Л від 28.12.2020 (отримані 26 січня 2021 року)

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" вказує, що:

- позивач не є споживачем за Законом України «Про захист прав споживачів» і положення даного Закону до нього не можуть бути застосовані.

- твердження Позивача про те, що оскільки додатковою угодою від 29.01.2019 року було внесені зміни до укладеного між сторонами договору № 01030708, то відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України потрібно обов`язкове переукладення договору є хибними та таким, що не ґрунтується на нормах законодавства.

- неналежне виконання умов укладеного Договору Позивачем не заперечується.

Викладені в Протоколі розбіжностей умови направлені саме на посилення фінансової дисципліни з боку Позивача і жодним чином не направлені на притягнення Позивача до відповідальності за належне виконання договірних зобов`язань.

- через значну кількість розбіжностей Відповідач в листі від 28.12.2020 року № 217А виклав пропозицію щодо того, щоб вважати попередній проект саме Договору № 2Л від 23.10.2020 року з протоколом розбіжностей такими, що не мають жодної юридичної сили. Ця пропозиція знайшла згоду Позивача, про що зазначено в листі від 29.12.2020 року № 2659.

В останньому листі також знайшла своє відображення згода обох сторін щодо продовження своєї дії Договору № 01030708 від 23 січня 2013 року шляхом підписання додаткової угоди.

Отже обидві сторони погодились продовжити строк дії вже укладеного та діючого між сторонами Договору № 01030708 від 23 січня 2013 року.

- згода обох сторін по продовженню своєї дії Договору № 01030708 від 23 січня 2013 року, знайшла своє відображення в підписаній додатковій угоді від 31.12.2020 року до Договору про надання послуг водопостачання № 01030708, Відповідач не наполягав на його поверненні та підписанні, хоча відповідно до положень діючого законодавства саме від вважається на теперішній час погодженим та укладеним.

- обидві Сторони вважають укладеним та діючим на теперішній час виключно Договір про надання послуг водопостачання № 01030708 від 23 січня 2013 року, щодо якого у Сторін відсутні зауваження.

- позивачем не дотримано порядок щодо припинення Договору, передбачений законодавством України та умовами діючого Договору.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/1211/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.08.2021 о 16:00 годин.

16.08.2021 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

23.01.2013 між Комунальним підприємством "Павлоградське управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (далі - позивач, споживач) та Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі - відповідач, виробник) укладено Договір № 01030708 про надання послуг водопостачання (далі - договір).

29.12.2020 від ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" до КП "Павлоградводоканал" надійшов лист № 217 А, яким запропоновано до підписання договір № 2Л від 28.12.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання. Оскільки в ході переговорів остаточної згоди по умовам договору № 2Л від 28.12.2020 (а саме по строкам оплати за отримані послуги) досягнуто не було та вирішено продовжити дію договору № 01030708, підписавши відповідну додаткову угоду про продовження терміну дії договору до 31.03.2021.

28.12.2020 на адресу ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" направлений лист № 2655/1 (який отриманий 12.01.2020, що підтверджується листом відповідача № 28 від 21.01.2021) з проектом договору № 2Л від 28.12.2020 та додатковою угодою до договору № 01030708 про продовження терміну дії договору.

26.05.2021 до КП "Павлоградводоканал" надійшов лист № 28 від 21.01.2021 з одним примірником підписаного з боку відповідача договором № 2Л від 28.12.2020 з протоколом розбіжностей до нього.

Після розгляду протоколу розбіжностей, позивач надав відповідачеві лист № 410 від 08.02.2021 з протоколом узгодження розбіжностей, згідно ч. 5 ст. 181 ГК України.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

23.01.2013 між Комунальним підприємством "Павлоградське Управління водопровідно-каналізаційногогосподарства" Павлоградської міської ради (далі позивач,споживач) та Державним Міжрайонним підприємство водопровідно каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі - відповідач, виробник) укладено Договір № 01030708 про надання послуг водопостачання (далі - договір).

Дія даного договору триває з 01.01.2013 по 31.12.2013. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не висловила наміру договір продовжується на наступний строк на тих же умовах (п.п. 8.1., 8.2. договору).

29.12.2020р. від ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" до КП "Павлоградводоканал" надійшов лист № 217 А, яким запропоновано до підписання договір № 2Л від 28.12.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання. Оскільки в ході переговорів остаточної згоди по умовам договору № 2Л від 28.12.2020 (а саме по строкам оплати за отримані послуги) досягнуто не було та вирішено продовжити дію договору № 01030708, підписавши відповідну додаткову угоду про продовження терміну дії договору до 31.03.2021р. (а.с. 68).

28.12.2020 на адресу ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" направлений лист № 2655/1 (а.с. 23) (який отриманий адресатом 12.01.2020, що підтверджується листом відповідача № 28 від 21.01.2021) з проектом договору № 2Л від 28.12.2020 та додатковою угодою до договору № 01030708 про продовження терміну дії договору.

У відповідь на зазначений лист ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" на адресу КП «Павлоградське ВУ ВКГ» спрямовано 21.01.2020р. за вих.№ 28 відповідь, згідно змісту якого:

« …12.01.2021року ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» отриманий лист № 2655/1від 28.12.2020 року, до якого додані Договір № 2Л від 28.12.2020року про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та додаткова угода до Договору № 01030708 від 23.01.2013р.

За розглядом зазначених документів зазначаємо, то умови додаткової угоди не відповідають досягнутим домовленостям, оскільки не містять умов саме щодо продовження строку дії договору. Тому в її підписанні відмовляємо.

Стосовно запропонованого Договору № 2Л від 28.12.2020 року про надання послуг з централізованого водопостачання, направляємо підписаний з нашого боку один примірник договору з протоколом розбіжностей. Звертаємо увагу, що строк дії Договору в редакції Виконавця, викладений в протоколі розбіжностей зазначений з урахуванням досягнугої домовленості по продовженню терміну дії діючого договору № 01030708 від 23.01.2013 року до 31.03.2021 року шляхом укладання додаткової угоди, яка найшла своє відображення в Вашому листі № 2659 від 29.12.2020 року.

20.01.2021року ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас" отриманий лист № 20 від 11.01.2021р. до якого додана додаткова угода до Договору № 01030708 від 23.01.2013 року про продовження строку дії. Оскільки відповідна додаткова угода була надана для підписання 29.12.2020 року разом із листом № 2659. щодо її укладення було досягнута двостороння згода. ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас" не вбачає необхідності її повторного підписання.»

До листа додано Договір № 2Л від 28.12.2020р. про надання послуг з централізованого водопостачання в одному примірнику та Протокол розбіжностей до Договору № 2Л від 20.01.2021р. на 2 аркушах примірниках.

Зміст протоколу розбіжностей в « редакції Виконавця» містить пункти (9.4 та 9.5 наступного змісту:

« 9.4 Сторони дійшли згоди про встановлення тривалості позовної давності за зобов`язаннями та вимогами за цим Договором: в тому числі про стягнення неустойки строком в три роки.

9.5 Керуючись положенням частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження шестимісячним строком, встановленим цією статтею та підлягають нарахуванню та стягненню протягом всього строку, встановленого п. 9.4. цього договору"

В позділі "Редакція Споживача" відповідні положення відсутні (а.с. 37).

Листом вих.№ 410 від08.02.2021р.(а.с. 26) КП «Павлоградводоканала» спрямував для підписання протокол узгодження розбіжностей до Договору № 2Л від 28.12.2020р. (а.с. 38).

Предметом спору у даній справі , з урахуванням змісту прохальної частини уточненої позовної заяви від 01.03.2021р. № 571 (а.с. 32-34), є вимога немайнового характеру Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про врегулювання розбіжностей при укладанні договору № 2Л від 28.12.2020р. про надання послуги з централізованого водопостачання, виключивши з протоколу розбіжностей від 20.01.2021р. до договору № 2Л від 28.12.2020р. пунктів 9.4 та 9.5.

За приписами ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 184 Господарського кодексу України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що за законом можливе спонукання до укладення договору за рішенням суду за умови виникнення переддоговірного спору якщо (з таких підстав):

- укладення договору необхідне у сфері державних закупівель;

- обовязковість укладення договору прямо передбачена законом;

- укладення договору випливає з попереднього договору;

- укладення договору передбачене будь-яким іншим договором;

- укладення договору випливає з умов мирової угоди, затвердженої судом.

При цьому, переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону або таке укладення передбачено будь-якою іншою угодою сторін. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього.

Відповідно до частин 1,2 статті 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;

об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності;

індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Істотні умови договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення визначені статтею 20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів констатує обов`язковість для сторін укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання.

В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 8 вересня 2020 року у справі № 916/1423/18 викладено наступний правовий висновок:

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами-юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частини перша та сьома статті 179 ГК України).

Слово "зобов`язувати" в українській мові має декілька значень: накладати на кого-небудь якісь обов`язки, примушувати когось виконувати що-небудь; примушувати кого-небудь триматися, поводитися певним чином (Словник української мови в 11 томах, том 3, стор. 675). Отже, словосполученням "про зобов`язання укласти договір у певній редакції, наданій позивачем" позивач відобразив своє волевиявлення до вступу у зобов`язальні правовідносини з відповідачем на умовах запропонованої ним редакції договору та просив суд примусити відповідача до цього.

Відповідно до абзацу 11 частини другої статті 20 ГК України, одним із способів захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів є установлення, зміна чи припинення господарських правовідносин. Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення, як один із способів установлення господарських правовідносин, є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 67 постанови 26.05.2020 у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19), розглядаючи спір про поновлення договору оренди землі в судовому порядку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку:

"якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі", то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди з викладенням її змісту ".

При цьому, Велика Палата Верховного Суду залишила без змін резолютивну частину рішень місцевого та апеляційного судів, які визнали поновленим на 9 років 8 місяців, а саме до 01 серпня 2027 року, договір оренди землі від 07 лютого 2008 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 09 жовтня 2017 року, змінивши тільки мотивувальну частину цих рішень про відповідність обраного позивачем способу захисту вимогам цивільного та спеціального (земельного) законодавства.

Отже, визначення позивачем предмета спору "про зобов`язання відповідача укласти договір у певній редакції" є письмовим волевиявленням позивача щодо вступу у зобов`язальні правовідносини шляхом укладення такого договору за рішенням суду про укладення договору відповідно до статті 187 ГК України.

Звернення до суду з вимогою про визнання договору укладеним у наданій позивачем редакції перебуває в межах способу захисту "про встановлення господарських правовідносин" відповідно до абзацу 11 частини другої статті 20 та статті 187 ГК України та не вимагає застосування інших способів захисту судом, зокрема, й за ініціативою суду в порядку, визначеному частиною другою статті 5 ГПК України.

Відтак, вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, та відповідає способам захисту, визначеним статтею 20 ГК України.

За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд, керуючись частиною дев`ятою статті 238 ГПК України, має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.

Про відповідність вимогам статті 16 ЦК України обраного позивачем способу захисту прав шляхом зобов`язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг зазначено також у правових висновках постанови Верховного Суду 06.11.2019 у справі №753/24453/15-ц.

З огляду на правові висновки касаційного суду у даній справі щодо можливості надання позивачу судового захисту відповідно до сформульованого ним предмета позову, про що зазначено у пунктах 23-32 мотивувальної частини цієї постанови, Об`єднана палата Касаційного господарського суду не вбачає підстав для застосування положень частини другої статті 5 ГПК України та обрання судом на власний розсуд іншого способу захисту, ніж той, який обрано позивачем та який фактично означає вимогу позивача про укладення в судовому порядку договору в редакції, викладеній у позовній заяві, з посиланням на статтю 187 Господарського кодексу України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду погоджується з висновками касаційного суду у постанові 27.02.2020 справі №916/1422/18 про можливість надання особі судового захисту за позовною вимогою "про зобов`язання укласти договір у редакції, наданій позивачем відповідно до статті 187 ГК України" та не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що реалізуючи визначене у статті 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, що не вимагає їх формулювання дослівно тими словосполученнями, які застосував законодавець у статті 16 ЦК України. Головним є змістовне наповнення обраного позивачем способу захисту, яке визначається судом з прийняттям до уваги його правових обґрунтувань.

Отже, якщо позивач просить суд зобов`язати відповідача укласти договір у поданій ним редакції з посиланням на статтю 187 ГК України, то це означає звернення позивача про вступ у певні правовідносини - про визнання укладеним за рішенням суду договору в редакції, наданій позивачем, що відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК України та частини другої статті 20 ГК України та не вимагає зміни способу захисту цивільного права позивача відповідно до статті 5 ГПК України.

З правовою позицією про можливість надання судового захисту за позовною вимогою "про зобов`язання укласти договір у певній редакції" погодився Верховний Суд України у постанові №15/095 від 27.05.2015 у справі №924/1134/14, у випадку надання позивачем проєкту договору та якщо укладення такого договору є зобов`язанням відповідача в силу закону. Отже, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові 10.10.2012 у справі №6-110цс12 була уточнена Верховним Судом України у зазначеній постанові у справі №924/1134/14.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача на укладеннядоговору підлягаютьзахисту шляхом визнання договору укладеним з викладенням його змісту в позовній заяві, обраний позивачем спосіб захисту ("виключення пунктів з протоколу розбіжностей до договору") не передбачений статтею 16 ЦК України, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги в частині можливості застосування у спірних правовідносинах норм Закону України «Про захист прав споживачів» відхиляються з огляду на те, що апелянт, відповідно до частини 1 Закону не є споживачем.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи і не містять в собі посилань на неправильність встановлення місцевим господарським судом фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а тому Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/1211/21 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. (а.с.152) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/1211/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 у справі №904/1211/21 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. покласти на Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 41-а, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26.08.2021

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя В.Ф. Мороз