УХВАЛА

м. Київ

30.08.2021Справа № 910/13693/21

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Авто-Рент»

(02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 99/2, оф. 423, код 41100590)

до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

(04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, код 21708016)

2) Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

(02660, м. Київ, вул. М. Раскової (Євгена Сверстюка), 15, адреса для листування: 04053, вул. Січових Стрільців, 17, код 19019775)

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-Авто-Рент» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1, Фонд) та Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - відповідач-2, Банк) про зобов`язання Банку сприяти Товариству у реалізації ним прав, які входять до складу майнових прав за договором № 75 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна від 04.09.2019.

Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 р. у справі № 640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тобто, частина 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України визначає розширений перелік спорів, до яких застосовуються правила виключної підсудності

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 № 911/2390/18 зроблено наступні висновки: за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить суд зобов`язати Банк сприяти у реалізації ним прав, які входять до складу майнових прав за договором № 75 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна від 04.09.2019.

Так, відповідно до договору від 04.09.2019 № 75 його предметом є передача продавцем у власність покупцеві та прийняття покупцем у власність майнових прав щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Рози Люксембург, 7.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відовідач-2 в особі відповідача-1 повинен зареєструвати за собою право власності на вказане вище нерухоме майно на підставі постанови Верховного Суду від 27.02.2021 у справі № 554/9710/17, майнові права якого продані позивачу, а у подальшому позивач на підставі договору № 75 купівлі-продажу майнових прав має право зареєструвати право власності за собою. У той же час, відповідачі ухиляються від вчинення відповідних дій.

Таким чином, спір має розглядатись за виключною підсудністю за місцезнаходженням майна.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. (частина 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів ст. 30 ГПК України та належить до виключної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Полтавської області.

Керуючись статтями 30, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Авто-Рент» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про зобов`язання вчинити дії та додані до неї матеріали передати до Господарського суду Полтавської області (36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1).

Ухвала набирає законної сили 30.08.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова