ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
02.09.2021 Справа №905/1641/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., розглянувши в заяву фізичної особи-підприємця Пенясова В.В., м.Новомосковськ Дніпропетровської області, про видачу судового наказу про стягнення з Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський р-н Донецької області, заборгованості в сумі 29 999,00грн за договором №18.20-П від 08.12.2020 на виконання робіт з проектно-кошторисної документації в частині повної оплати за виконані роботи згідно з актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації до договору №18.20-П,
Фізична особа-підприємець Пенясов В.В., м.Новомосковськ Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду Донецької області із заявою б/н від 09.01.19р. про видачу судового наказу про стягнення з Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський р-н Донецької області, заборгованості в сумі 29 999,00грн.
В обґрунтування вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором на виконання робіт з проектно-кошторисної документації №18.20-П від 08.12.2020 в частині оплати виконаних робіт. На підтвердження виконання робіт суду надано акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 25.12.2020 до договору.
Відповідно до ч.1 ст.154 ГПК України розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Згідно ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права.
Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити на підставі аналізу поданих документів, відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором). Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.
Таким чином, в даному випадку, при вирішенні питання можливості задоволення заяви та видачі судового наказу з боку суду підлягає дослідженню наявність суб`єктивного права у заявника на стягнення заявлених коштів, а саме можливість нарахування кредитором відповідних сум в силу договору та закону, відсутність прямої забори законодавства такого нарахування з огляду на специфіку стану боржника (безпосередньо місцезнаходження боржника), надані стороною докази виконання боржником кредитного зобов`язання та відсутність доказів заперечення відповідного нарахування з боку боржника.
За приписами п. 4 ч. 3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Як було зазначено вище, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором на виконання робіт з проектно-кошторисної документації №18.20-П від 08.12.2020 в частині оплати вартості виконаних робіт.
Однак, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, заявником не долучено до заяви документів, які б підтверджували заявлені вимоги та свідчили про існування у боржника заборгованості за договором, адже наданий заявником акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації до договору від 25.12.2020 не підписаний з боку боржника. Вказаний акт, на який посилається заявник, містить лише підпис та відтиск печатки підрядника заявника.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
Також, пунктом 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Обставини не підписання боржником акту приймання-передачі до договору №18.20-П свідчать про наявність між сторонами спору щодо наявності у боржника зобов`язання по оплаті виконаних за договором робіт на суму 29 999,00грн. Так, представлені заявником докази свідчать про спірність його вимог.
Отже, заявлені в заяві вимоги не відповідають засадам здійснення наказного провадження.
Посилання заявника на обставини того, що спірний акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації був направлений на адресу боржника, однак не повернуто, судом до уваги не приймається, оскільки не спростовує вищевказаний висновок суду, зокрема, зі змісту доданого до заяви рекомендованого повідомлення про вручення 26.02.2020 поштового відправлення не вбачається які саме документи направлені та відповідно отримані адресатом.
Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для видачі судового наказу за заявою фізичної особи-підприємця Пенясова В.В. про стягнення 29 999,00грн., відтак заява фізичної особи-підприємця Пенясова В.В. підлягає залишенню без задоволення.
Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Керуючись ст.ст.76, 77, 86, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
Відмовити фізичній особі-підприємцю Пенясову В.В., м.Новомосковськ Дніпропетровської області, у видачі судового наказу про стягнення з Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський р-н Донецької області, заборгованості в сумі 29 999,00грн.
Ухвала набирає законної сили 02.09.2021 та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя Ю.В. Макарова