ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"26" серпня 2021 р. Справа № 924/431/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Грохольської Н.О. розглянувши матеріали справи
за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави м. Волочиськ Хмельницька область
до Волочиської міської ради, м. Волочиськ Хмельницька область
до Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", м. Волочиськ Хмельницька область
про визнання недійсним рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку

Представники сторін:
позивача: Гончар І.О. прокурор Хмельницької обласної прокуратури;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: Лозюк С.Ф. адвокат на підставі довіреності №1 від 02.01.2021р.

Рішення ухвалюється після оголошеної у судовому засіданні 18.08.2021р. перерви.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
Ухвалою від 17.05.2021р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 14.06.2021р. У підготовчому засіданні 14.06.2021р. оголошено перерву до 29.06.2021р. Ухвалою від 29.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 13.07.2021р. У підготовчих засіданнях 13.07.2021р., 27.07.2021р. оголошувалась перерва до 10.08.2021р. Ухвалою від 10.08.2021р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18.08.2021р. Протокольною ухвалою від 18.08.2021р. оголошено перерву до 26.08.2021р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.
В квітні 2021 року керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся з позовом до суду та просив визнати недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020р. "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" та зобов`язати ПП "Аграрна компанія 2004" повернути на користь територіальної громади в особі Волочиської міської ради земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Хмельницького району (Волочиська ОТГ).

В обґрунтування позову вказав, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної та комунальної власності було встановлено, що 01.10.2019р. ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до Волочиської міської ради із заявою №371 від 01.10.2019р. про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району. Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №159-65/2019 від 05.12.2019р. надано ПП "Аграрна компанія 2004" дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність останнього. Рішенням сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020р. затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення та надано вказану земельну ділянку у власність ПП "Аграрна компанія 2004". На підставі даного рішення, державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації Лозіцькою Т.В. 03.06.2020р. було зареєстровано право власності на земельну ділянку за ПП "Аграрна компанія 2004". Вважає, рішення Волочиської міської ради про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ПП "Аграрна компанія 2004", як юридичної особи незаконним, оскільки у відповідності до ст. 118 ЗК України безоплатно приватизувати земельну ділянку можуть виключно громадяни. Оскільки, відповідач набув право власності на земельну ділянку без будь-яких правових підстав, земельна ділянка підлягає поверненню Волочиській міській раді. За таких обставин, враховуючи, що Волочиська міська рада, як орган місцевого самоврядування, який є розпорядником земель комунальної власності, без законних на те підстав передала земельну ділянку комунальної власності юридичній особі, чим порушила інтереси держави, прокурор у відповідності до ст.ст. 6, 19, 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вимушений звертатися з даним позовом до суду. Також, зазначив, що позов подано прокурором, а не Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому що останній не наділений правом розпорядження земельними ділянками комунальної власності, його функції полягають виключно в державному нагляді (контролі) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

У відзивах на позов ПП "Аграрна компанія 2004" та Волочиська міська рада вказали, що позов прокурора не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону. Зазначили, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, а саме якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Оскільки прокурором не зазначено підстав захисту інтересів держави та не зазначено орган, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому у нього відсутні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді. ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області у відповідності до абз. 30 п. 4 і п. п. 40, 41 Положення про ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. №308 (в редакції від 20.02.2020р. №53) не позбавлене права на звернення до суду у разі виявлення порушення вимог земельного законодавства органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність усіх категорій. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №3-рп/99, на яке посилається позивач, органи прокуратури не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування, особливо якщо йдеться мова про виключні повноваження органів місцевого самоврядування, яку вони представляють. Що стосується суті позовних вимог, у 2010 році ПП "Аграрна компанія 2004" у встановленому законом порядку набуло право власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, яку, згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серія ХМ№005 було видано колективному сільськогосподарському підприємству "Перемога" на підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області від 02.11.1993р. Згідно з інформацією ЄДР СВК "Перемога" зареєстрований 28.02.2000р. і він не є правонаступником КСП "Перемога", якому на праві колективної власності належала спірна земельна ділянка, на якій наразі розташовані будівлі і споруди ПП "Аграрна компанія 2004". На підставі Указу Президента України від 08.09.1995р. відбулось розпаювання земель, які були передані в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям. З огляду на п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004р. №7, судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п. 7, р. Х "Перехідних положень" ЗК України), які були одержані ними у власність до 01 січня 2002 року, тимчасове користування або на умовах оренди, в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Згідно з п. 6 рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Пунктом 18 вищевказаної постанови Верховного Суду України передбачено, що з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Вказане узгоджується з положеннями ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України. Таким чином, ПП "Аграрна компанія 2004", яке у встановлений законом спосіб набуло право власності на нерухоме майно, відповідно й набуло право власності на земельну ділянку, на якій розташоване це майно, а тому рішення Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020р., про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення на надання її у власність ПП "Аграрна компанія 2004" є правомірним, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

У відповідях на відзиви відповідачів, керівник Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області зазначив, що у даній справі прокуратурою на виконання положень ст. 53 ГПК України і ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", обґрунтовуючи позов і підстави представництва інтересів держави в суді, вказано, що прийняття відповідачем Волочиською міською радою рішення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, суперечить вимогам закону, порушує інтереси держави, що полягає у позбавленні права власності територіальної громади на спірну земельну ділянку, а відтак позов пред`явлений з метою захисту інтересів територіальної громади. Окрім цього, Волочиська міська рада, яка має здійснювати захист інтересів держави в особі територіальної громади, є одним із співвідповідачів, рішення якого оскаржується через недотримання вимог законодавства стосовно передання земельної ділянки у власність, а визначений законодавством орган, уповноважений державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель (органи Держгеокадастру) немає повноважень звертатися до суду з вимогами, які заявлено прокуратурою у цій справі, тому керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою самостійно в інтересах держави. Здійснивши перевірку тверджень ПП "Аграрна компанія 2004" про те, що СВК "Перемога", який зареєстрований 28.02.2000р., не є правонаступником КСП "Перемога", встановлено, що на підставі указу Президента України від 02.12.1999р. в районі відбулося реформування колективних сільськогосподарських підприємств, у зв`язку з чим, утворилися нові формування: сільськогосподарські виробничі кооперативи та сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю. В с. Клинини на базі КСП "Перемога" було утворено СВК з цією ж назвою на загальних зборах 28.02.2000р. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно СВК "Перемога", вказаний суб`єкт господарювання визнано банкрутом на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2010р. у справі №13/3/230-Б. Таким чином, підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридичної особи СВК "Перемога" є рішення загальних зборів від 28.02.2000р., яким перейменовано КСП "Перемога" на СВК "Перемога". Пунктом 21 перехідних положень ЗК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Таким чином, спірна земельна ділянка перейшла у власність територіальної громади в особі Волочиської міської ради, які в подальшому розпорядилися нею шляхом незаконної безоплатної передачі у власність ПП "Аграрна компанія 2004", а наявність у власності нерухомого майна на вказаній земельній ділянці не створює юридичних наслідків у вигляді права на їх отримання на безоплатній основі.

26.08.2021р. відповідач ПП "Аграрна компанія 2004" подала до суду клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог керівника Волочиської окружної прокуратури в частині зобов`язання ПП "Аграрна компанія 2004" повернути на користь територіальної громади в особі Волочиської міської ради земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Хмельницького району (Волочиська ОТГ). Вказав, що позивач про своє порушене право довідався в 2010 році у той час, коли ПП "Аграрна компанія 2004" набула у власність нерухоме майно, яке розташоване на спірній ділянці, а відтак строк позовної давності у три роки сплив. У зв`язку з цим, в позові в цій частині необхідно відмовити.

У додаткових поясненнях від 26.08.2021р. ПП "Аграрна компанія 2004" зазначило, що звертаючись з вимогою про зобов`язання відповідач повернути земельну ділянку, позивач обрав неефективний спосіб захисту порушеного права. На думку ПП "Аграрна компанія 2004" ефективним способом порушеного права вважатиметься негаторний позов, а саме усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ПП "Аграрна компанія 2004" проти задоволення позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Відповідач Волочиська міська рада повідомлена належним чином про дату і час розгляду справи, представник у судове засідання не з`явився.

Виклад фактичних обставин справи.
На підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області від 02.11.1993р. №13 земельну ділянку загальною площею 1661га в межах с. Клинини, Волочиського району Хмельницької області було передано у колективну власність "Колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога", що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ005 від 06.06.1995р.

З архівною копії історичних даних архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації судом з`ясовано, що відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999р. у Волочиському районі Хмельницької області відбулось реформування колективних сільськогосподарських підприємств, внаслідок цього утворилися нові формування: сільськогосподарські виробничі кооперативи та сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю. На загальних зборах 28.02.2000р. в селі Клинини на базі колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога" було утворено сільськогосподарський виробничий кооператив з цією ж назвою. Адміністративно-територіальних змін не відбулося. Кооператив функціонує в складі одного села Клинини. Керівним органом в кооперативі, на відміну від СТОВ, є правління, яке разом з головою правління вирішує виробничі та соціальні питання.

Згідно з п. 1.6. статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога", зареєстрованого Волочиською районною державною адміністрацією від 28.02.2000р. реєстраційний №0096, кооператив є правонаступником колгоспу "Перемога", с. Клинини Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2010р. у справі №13/3/230-Б СВК "Перемога" с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області, як юридичну особу припинено у зв`язку з визнанням банкрутом, запис про припинення юридичної особи державним реєстратором внесено 12.01.2011р.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2009р. ПП "Аграрна компанія 2004" отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, пожежне депо за адресою: вул. Шкільна (Леніна), 9б, с. Клинини, Волочиський район, Хмельницька область. Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 15.02.2010р. ПП "Аграрна компанія 2004" зареєструвало своє право власності на цю будівлю.

01.10.2019р. ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до Міського голови м. Волочиськ Черниченка К.В. із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах населеного пункту с. Клинини, Волочиського району, орієнтовною площею 0,1700га для обслуговування нежитловою будівлі пожежного депо по вул. Шкільна, 9б.

Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 05.12.2019р. №159-65/2019 надано дозвіл ПП "Аграрна компанія 2004" на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 0,1700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району.

Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Волочиського району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту із землеустрою від 11.12.2019р., виготовленого ТОВ "Ренесанс-Груп", здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,1183 га за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району у Державному земельному кадастрі, та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0003.

17.03.2020р. ПП "Аграрна компанія 2004" звернулася до Міського голови м. Волочиськ Черниченка К.В. із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачею її у власність, площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:002:0003 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області.

Рішенням сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 27.05.2020р. №127-71/2020 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1183 га за кадастровим номером :01:002:0003 із категорій земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області. Заявнику надано вищевказану земельну ділянку у власність.

03.06.2020р. державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації Лозіцькою Тетяною Володимирівною проведену реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за ПП "Аграрна компанія 2004".

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

З приводу підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 ГПК України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 ГПК України).

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

На прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Системне тлумачення ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор.

Процедура, передбачена абз. 3 і 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18.

Суд зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада. Проте, у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, оскільки іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №922/1441/19, від 24.09.2020 у справі №922/3272/18, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18.

При зверненні з даним позовом, прокурор вказав, що є позивачем, оскільки Волочиська міська рада один із співвідповідачів, рішення якого оскаржується через передання останнім земельної ділянки комунальної власності у приватну власність юридичній особі з порушенням вимог земельного законодавства. Цим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто навів підставу для представництва інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Волочиську міську раду одним із співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання недійсним рішення цього органу, суд вважає, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та правомірно звернувся до суду як самостійний позивач.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суду у складі Касаційного господарського суду в постановах від 16.03.2021 у справі №922/1009/20, від 24.03.2021 у справі №922/3276/19, від 24.03.2021 у справі №922/2244/19, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18, від 20.04.2021 у справі №922/2811/19.

Отже, доводи відповідачів про не підтвердження прокурором підстав для такого представництва судом до уваги не приймаються.

Вищевикладене також спростовує доводи відповідачів про те, що з позовом у даній справі необхідно звертатись Головному управлінню Держгеокадастру в Хмельницькій області.

З приводу визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки комунальної власності у приватну власність.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

В силу ч. ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Судом встановлено, що згідно з держаним актом на право колективної власності від 06.06.1995р. серії ХМ005, на підставі рішення Клининської сільської Ради народних депутатів від 02.11.1993р. №13 у колективну власність КСП "Перемога" у с. Клинини було передано земельну ділянку загальною площею 1661га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Указом Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" було запроваджено процедуру розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і кооперативам.

Згідно з архівної копії історичних даних, наданої архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації від 15.06.2021р. №04-07/2021/22 відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999р. у Волочиському районі Хмельницької області відбулось реформування колективних сільськогосподарських підприємств, внаслідок цього утворилися нові формування: сільськогосподарські виробничі кооперативи та сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю. В селі Клинини на базі колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога" було утворено сільськогосподарський виробничий кооператив з цією ж назвою, на загальних зборах 28.02.2000р. Адміністративно-територіальних змін не відбулося. Кооператив функціонує в складі одного села Клинини. Керівним органом в кооперативі, на відміну від СТОВ, є правління, яке разом з головою правління вирішує виробничі та соціальні питання.

Згідно з п. 1.6. статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога", зареєстрованого Волочиською районною державною адміністрацією від 28.02.2000р. реєстраційний №0096, кооператив є правонаступником колгоспу "Перемога", с. Клинини Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2010р. у справі №13/3/230-Б СВК "Перемога" с. Клинини Волочиського району Хмельницької області, як юридичну особу припинено у зв`язку з визнанням банкрутом, запис про припинення юридичної особи державним реєстратором внесено 12.01.2011р.

Пунктом 21 перехідних положень ЗК України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Тобто, після визнання СВК "Перемога" банкрутом, земельна ділянка, на якій даний кооператив знаходився, яка на той момент не була у встановленому законом порядку зареєстрована та відносилась до земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", перейшла у комунальну власність Волочиській територіальній громаді.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно зі ст.172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

У ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право, зокрема, комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Згідно із ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, у тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст. 127 цього Кодексу органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок комунальної власності на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Так, ст. 128 Земельного кодексу чітко регламентує порядок такого продажу. Так, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) міської ради. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Рішення міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Аналіз викладених норм закону встановлює певний порядок набуття, як фізичною так і юридичною особою у власність земельної ділянки, яка є комунальною власністю.

Як встановлено судом, відповідач ПП "Аграрна компанія 2004" 15.09.2009р. отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю, пожежне депо, яке розташоване на земельній ділянці за адресою: вул. Шкільна (Леніна), 9б, с. Клинини, Волочиський район, Хмельницька область, а 15.02.2010р. зареєструвало своє право власності на нього.

01.10.2019р. ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до Міського голови м. Волочиськ Черниченка К.В. із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах населеного пункту с. Клинини, Волочиського району, орієнтовною площею 0,1700га для обслуговування нежитловою будівлі пожежного депо по вул. Шкільна, 9б.

Рішенням шістдесят п`ятої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради від 05.12.2019р. №159-65/2019 надано дозвіл ПП "Аграрна компанія 2004" на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 0,1700га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району.

Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Волочиського району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту із землеустрою від 11.12.2019р., виготовленого ТОВ "Ренесанс-Груп", здійснено реєстрацію земельної ділянки площею 0,1183 га за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району у Державному земельному кадастрі, та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0003.

17.03.2020р. ПП "Аграрна компанія 2004" звернулося до Міського голови м. Волочиськ Черниченка К.В. із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та передачею її у власність, площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:002:0003 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області.

Оспорюваним рішенням Волочиська міська рада передала у власність юридичній особі ПП "Аграрна компанія 2004" вищевказану земельну ділянку.

Суд вважає, що безоплатна передача Волочиською міською радою від імені територіальної громади земельної ділянки комунальної власності відповідачу 2 у приватну власність є недопустимим, так як орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень вправі виключно: або надати її у постійне/тимчасове користування, або в оренду, або продати. При цьому, серед визначених законом повноважень, він не вправі безоплатно передати земельну ділянку у власність юридичній особі. Тобто, здійснюючи розпорядження спірною земельною ділянкою Волочиська міська рада не дотрималась вимог ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як наслідок, прийнявши рішення про безоплатну передачу у власність земельної ділянки, Волочиська міська рада фактично позбавила територіальну громаду права на отримання за користування нею того чи іншого доходу в міський бюджет.

При цьому, як з`ясовано судом в ході розгляду справи, позивачем не заперечується право відповідача 2, як власника нерухомого майна, набути у власність земельну ділянку на якій воно перебуває, однак у визначений законодавством порядок та спосіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. визначено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Крім того вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на зазначене, суд вважає, що прокурором, який здійснює представництво інтересів держави, доведено факт порушеного права Волочиської територіальної громади на спірну земельну ділянку, яка є комунальною власністю останньої, тому рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020р. "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району та надання земельної ділянки у власність Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" є неправомірним, та таким, що підлягає визнанню недійсним.

Доводи позивача про те, що спірну земельну ділянку Волочиською міською радою було передано у приватну власність ПП "Аграрна компанія 2004" шляхом безоплатної приватизації є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з клопотання ПП "Аграрна компанія 2004" до Міського голови м. Волочиськ Черниченка К.В. про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах населеного пункту с. Клинини Волочиського району, орієнтовною площею 1,1700га для обслуговування нежитловою будівлі пожежного депо по вул. Шкільна, 9б, відповідач просив надати йому земельну ділянку саме на підставі ст. 120 ЗК України, а не ст. 118 ЗК України яка передбачає порядок безоплатної приватизації.

З приводу повернення спірної земельної ділянки у власність територіальній громаді, суд зазначає наступне.
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

При цьому, за змістом статті 388 названого Кодексу, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею іншим шляхом, ніж було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння або було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, що і має місце в спірних відносинах.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі №916/3727/15 зазначає, що зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що лише і виключно власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Окрім того, витребування майна із чужого незаконного володіння передбачено ст.16, ст.387 ЦК України виключно як форма захисту права власності, а не як окреме оборотоздатне майнове право.

Відповідно до п.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 04.06.2019 у справі №5/112-Б-10, від 21.08.2018 у справі №902/1722/14, від 09.10.2018 у справі №922/2621/17, виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Заявлена позивачем вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку у комунальну власність територіальної громади за своєю правовою природою є віндикаційним позовом, тобто витребування майна у власника з чужого незаконного володіння.

Як встановлено судом, 15.02.2010р. ПП "Аграрна компанія 2004" у встановленому законом порядку зареєструвало право власності на нежитлову будівлю, пожежне депо за адресою: вул. Шкільна (Леніна), 9б, с. Клинини, Волочиський район, Хмельницька область.

Відповідно до ч. ч. 1-5, 9-10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Волочиського району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту із землеустрою від 11.12.2019р., виготовленого ТОВ "Ренесанс-Груп", зареєстровано земельну ділянку площею 0,1183 га за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини Волочиського району у Державному земельному кадастрі, та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0003.

Отже, земельна ділянка, яку позивач просить витребувати в комунальну власність, лише 11.12.2019р. була сформована як об`єкт цивільних прав. Дана земельна ділянка знаходиться під об`єктом нерухомого майна, яке перебуває в приватній власності відповідача 2.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Враховуючи, що ПП "Аграрна компанія 2004" набула у власність нерухоме майно яке знаходиться на зареєстрованій земельній ділянці, вимога прокурора про витребування цієї земельної ділянки є необгрунтованою.

Суд констатує, що ПП «Аграрна компанія 2004» із набуттям права власності на будівлю, набула право на земельну ділянку комунальної власності, на якій ця будівля розташована, однак таке право, як вказувалося вище, відповідач повинен реалізувати у визначений законом порядок і спосіб.

Позовна вимога про повернення земельної ділянки (витребування земельної ділянки) не є належним та ефективним способом захисту порушеного права Волочиської територіальної громади, оскільки відповідач 2 має визначене законом право на цю землю.

Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У той же час, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що й унормовано в положеннях статей 4, 5 ГПК України.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Частиною першою та пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Враховуючи наявність у Волочиської територіальної громади порушеного права комунальної власності на земельну ділянку площею 0,1183 га, кадастровий номер :01:002:0003 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району, Хмельницької області, а також наявності у ПП «Аграрна компанія 2004» визначеного законом права користуватися цією земельною ділянкою та або придбати її, суд вважає, що ефективним способом захисту свого порушеного права вважатиметься стягнення з відповідача 2 недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності.

В даному випадку у цій конкретній справі суд позбавлений можливості захистити порушене право позивача у вибраний останнім спосіб захисту, а саме здійснивши повернення земельної ділянки, яка знаходиться під будівлею, яка на праві власності належить відповідачу 2.

Згідно із статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

У справі "Трофимчук проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Судові витрати.
За наслідком розгляду позовних вимог, позов в частині визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування - задоволено, у позові в частині повернення земельної ділянки - відмовлено.

Відповідно ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладається на відповідача, а у разі відмови на позивача.

Отже, з відповідача Волочиської міської ради на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270грн.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Волочиської окружної прокуратури до Волочиської міської ради, Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" про визнання недійсним рішення та зобов`язання повернути земельну ділянку - задовольнити частково.
Визнати недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Волочиської міської ради №127-71/2020 від 27.05.2020р. "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Волочиського району - Приватному підприємству "Аграрна компанія 2004".

У позові в частині зобов`язання Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" повернути на користь територіальної громади в особі Волочиської міської ради земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером :01:002:0003 із категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту за адресою: вул. Шкільна, 9б, с. Клинини, Хмельницького району (Волочиська ОТГ) відмовити.

Стягнути з Волочиської міської ради (вул. Незалежності, 88, м. Волочиськ, Хмельницька область, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (провулок Військоматський, 3, м. Хмельницький, , Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, розрахунковий рахунок: UA0002814, код класифікації видатків бюджету: 2800) 2270грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.08.2021 р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 4 прим.: 1 - до справи, 2 - Хмельницька обласна прокуратура (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3), 3 - відповідачу 1 (31200 Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Незалежності, 88), 4 - відповідачу 2 (вул. Шкільна, 34А, с. Попівці, Волочиський р-н, Хмельницька обл., 31222). Всім з повідомленням про вручення.