ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 906/665/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Рек"

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021

у справі № 906/665/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Відродження"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каміньське"

про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/665/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Каміньське" (далі - ТОВ "Каміньське", боржник).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.08.2020 за заявою ТОВ "Агрофірма "Відродження" відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Каміньське"; введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ініціюючим кредитором - ТОВ "Агрофірма "Відродження" до суду подано заяву про припинення/закриття провадження у справі №906/665/20 у зв`язку з відсутністю предмета спору. Згідно поданої заяви ініціюючим кредитором ТОВ "Агрофірма "Відродження" зазначено про сплату ТОВ "Каміньське" на рахунок ТОВ "Агрофірма "Відродження" грошових коштів у сумі 2 000 000,00 грн основного боргу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.11.2020, зокрема, відмовлено в задоволенні заяви ініціюючого кредитора ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі № 906/665/20.

Встановивши ознаки неплатоспроможності боржника та наявність заяви ТОВ "АГРОТЕХ" з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 10 000 000,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав застосування приписів пункту 8 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) стосовно закриття провадження у справі про банкрутство.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Рек" (далі - ТОВ "Транс-Рек") звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.11.2020 скасувати повністю та прийняти нове судове рішення, яким заяву ініціюючого кредитора ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі № 906/665/20 задовольнити та закрити провадження у справі № 906/665/20.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Транс-Рек" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.11.2020 у справі №906/665/20, справу призначено до розгляду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Транс-Рек" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.11.2020 у справі №906/665/20 закрито.

За висновком суду апеляційної інстанції, ТОВ "Транс-Рек" не набуло статусу учасника справи № 906/665/20 про банкрутство ТОВ "Каміньське", оскаржуваною ухвалою питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Транс-Рек" не вирішувалися та не встановлювалися під час розгляду заяви ініціюючого кредитори ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі № 906/665/20.

Апеляційний суд зазначив, що відсутність доказів набуття статусу кредитора чи учасника у справі про банкрутство (в основній справі) та недоведеність того, що оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, є підставами для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою такої особи на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ТОВ "Транс-Рек" (скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021, справу направити на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування доводів скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а саме вимог статей 13, 86, 236, 269 ГПК України.

Крім того вказує, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.03.2021 у справі № 908/1059/19, від 11.06.2020 у справі № 908/1083/19, від 25.06.2020 у справі №916/1965/13.

На думку скаржника, існування спору про визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок, укладених між ТОВ "Каміньське" та ТОВ "Транс-Рек" та зобов`язання повернути земельні ділянки, які знаходяться в суборенді ТОВ "Транс Рек", свідчить про наявність у ТОВ "Транс-Рек" права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в контексті впливу цього судового рішення на права, інтереси та обов`язки ТОВ "Транс-Рек", що не було враховано судом апеляційної інстанції.

Доводи інших учасників справи

Розпорядник майна ТОВ "Каміньське" арбітражний керуючий Гонта О.А. у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з підстав, викладених у відзиві, ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 906/665/20 залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції від 25.05.2021 про закриття на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Транс-Рек" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.11.2020 у справі № 906/665/20, якою, зокрема, було відмовлено в задоволенні заяви ініціюючого кредитора ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі ТОВ "Каміньське".

Ураховуючи обґрунтування постановленої судом апеляційної інстанції оскарженої ухвали та доводи касаційної скарги, дослідженню підлягає питання щодо статусу заявника апеляційної скарги та, відповідно, наявності у нього права на апеляційне оскарження оскаржуваного судового рішення у справі про банкрутство.

Статтею 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК та КУзПБ.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі №910/16430/14 та від 05.05.2020 у справі № 910/9254/18.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №911/2635/17).

Частиною п`ятою статті 41 ГПК України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З 21.10.2019 введено в дію КУзПБ, поряд з цим відповідні зміни до ГПК України внесені не були.

Відтак, суд вважає, що при застосуванні судом норм ГПК України, під час розгляду справ про банкрутство, які містять посилання на Закон про банкрутство, який втратив чинність, з урахуванням частини 3 статті 3 ГПК України та пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 № 4-зп (у справі за конституційним зверненням Барабаша О.Л. щодо офіційного тлумачення частини п`ятої статті 94 та статті 160 Конституції України), з 21.10.2019 підлягають застосуванню саме норми КУзПБ (правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладений у пункті 55.26 постанови від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в ГПК України, ані в Законі про банкрутство або КУзПБ, однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14.

Так, за статтею 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ.

Нормами даної статті встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, та зазначає наступне.

Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т. ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

За приписами частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як у часника провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

Отже, лише після вчинення всіх передбачених КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України) (пункт 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

Оскільки, як було зазначено вище, провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Камінське" було відкрито в порядку загальних норм - статті 39 КуЗПБ, то скаржник не наділений безумовним правом на оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство, а має довести наявність права на оскарження судових рішень у цій справі про банкрутство, зокрема, надати докази набуття статусу конкурсним кредитором у справі про банкрутство за нормами КУзПБ, довести факт порушення оскаржуваним судовим рішенням його прав, інтересів та (або) обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Транс-Рек" не є кредитором у справі № 906/665/20 про банкрутство ТОВ "Каміньське", не приймало у ній участі та не залучалось до участі у цій справі; скаржник не є заінтересованою особою стосовно боржника в розумінні статті 1 КУзПБ.

Водночас, в межах справи про банкрутство в окремому позовному провадженні №906/665/20(906/1381/20) розглядається заява розпорядника майна ТОВ "Каміньське" Гонти О.А. до ТОВ "Транс-Рек" про визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки, визначені у договорах суборенди. Вказана заява була подана арбітражним керуючим у порядку, встановленому статтею 42 КУзПБ . Тобто, в межах вказаного позовного провадження скаржник є стороною спору як відповідач.

Однак, існування спору, який розглядається в межах справи про банкрутство в окремому позовному провадженні № 906/665/20(906/1381/20) за заявою розпорядника майна ТОВ "Каміньське" Гонти О.А. до ТОВ "Транс-Рек" про визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки, визначені у договорах суборенди, не створює для останнього правових наслідків та не надає йому статусу кредитора (учасника) у справі №906/665/20 про банкрутство ТОВ "Каміньське".

Поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не є тотожним поняттю учасника (сторони) у справі про банкрутство, оскільки обмежується колом учасників, яких стосуються спірні правовідносини.

Законодавством про банкрутство, яке допускає участь у справі про банкрутство учасників провадження з різним обсягом повноважень, передбачено певну процедуру набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство. У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення в апеляційному порядку, звужено до учасників такої справи, якими згідно зі статтею 1 КУзПБ є кредитори у справі.

Водночас, особи, які не брали участі у справі мають право подавати апеляційні скарги на такі судові рішення, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. Однак на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Перевіривши обґрунтування ТОВ "Транс-Рек" звернення з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в ухвалі суду першої інстанції від 19.11.2020 про відмову в задоволенні заяви ініціюючого кредитори ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі №906/665/20 про банкрутство ТОВ "Каміньське" не надавалась правова оцінка правам та обов`язкам скаржника - ТОВ "Транс-Рек", як і не міститься будь-яких встановлених судом фактів щодо його правовідносинам зі сторонами у справі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що ТОВ "Транс-Рек" на час звернення з апеляційною скаргою не було наділене процесуальним правом на оскарження судових рішень у справі № 906/665/20 про банкрутство ТОВ "Транс-Рек", у тому числі і правом на звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу про відмову в задоволенні заяви ініціюючого кредитори ТОВ "Агрофірма "Відродження" про припинення/закриття провадження у справі в порядку статті 254 ГПК України як особа, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Скаржник має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного КУзПБ, та довести факт порушення учасниками провадження у справі його прав.

За висновком Верховного Суду , викладеним у постановах від 25.06.2020 у справі №916/1965/13, від 07.10.2020 у справі № 904/5635/19, від 14.01.021 у справі №905/1633/19, на які посилається скаржник в касаційній скарзі, відсутність доказів набуття статусу кредитора чи учасника у справі про банкрутство та недоведеність того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою такої особи на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

Відтак, наведені ТОВ "Транс-Рек" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки вони не доводять порушення або неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права при розгляді питання щодо статусу заявника апеляційної скарги та, відповідно, наявності у нього права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про припинення/закриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення не отримали підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції прийнята із додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Рек" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 906/665/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Ткаченко Н.Г.