ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.2021 Справа № 905/1002/21 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, матеріали

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

(84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, будинок 2

)

до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

(87547, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта будинок 177, Донецька область,

)

про стягнення коштів у розмірі 179991,18 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення 179 991,53 грн, з яких: 3% річних у розмірі 70 640, 18 грн; інфляційних втрат у розмірі 109 351, 35 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішенням господарського суду Донецької області від 13.08.2019 у справі №905/796/19 стягнуто з відповідача 2 308036, 40 грн основного боргу, 702 476, 72 грн інфляційних втрат, 167 405, 47 грн 3% річних та витрати зі сплати судового збору в сумі 47 668, 78 грн. Сума основного боргу, стягнута за рішенням суду, станом на момент подачі позову у повному обсязі, не сплачена, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути суму інфляційні втрат та 3% річних за час прострочення зобов`язання.

Заперечення учасників процесу

Відзив на позов

09.07.2021, через канцелярію до суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволені позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що ідентичні позовні вимоги вже розглянуті в повному обсязі в межах справи №905/796/19 та з посиланням на ст. 61 Конституції вказує, що ніхто не може притягатись до відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення. Також, відповідач стверджує, що позивачем надані розрахунки, які не відповідають дійсності через те, що позивачем не вірно вказана сума боргу станом на 01.04.2021, оскільки відповідач мав сплатити 1 699 805, 95 грн, а позивач зазначає 2308036,40 грн, без врахування здійснених відповідачем оплат.

Хід розгляду справи та процесуальні дії

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 позовну заяву №1814/26 від 20.05.2021 (вх. №11679/21 від 01.06.2021) прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.08.2019 по справі №905/796/19 стягнуто з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за договором №29-16 від 29.02.2016 у сумі 2 308 036, 40 грн; 3% річних у сумі 167 405, 47 грн; інфляційні втрати у сумі 702 476, 72 грн. Вказаним рішення було відмовлено в задоволені клопотання Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу №0.03.02/1076 від 24.06.2019р. про відстрочку виконання рішення.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.08.2019 по справі №905/796/19 встановлено наступне.

29.02.2016 між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», в особі виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа» (ВО Дружківкатепломережа) та Комунальним підприємством «Компанія Вода Донбасу», в особі Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (ВУВКГ) підписаний договір обслуговування підвищувальних насосів №29-16 (далі договір), згідно умов п.1.1 якого ВО «Дружківкатепломережа» зобов`язується при тиску холодної води не нижче 2 кг/см.куб. на введенні у центральний тепловий пункт своїми підвищувальними насосами підвищувати тиск холодної води для споживачів на центральних теплових пунктах №5-12, №18, а ВУВКГ зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування виконаних робіт.

ВУВКГ зобов`язується щомісячно відшкодовувати витрати на обслуговування підвищувальних насосів згідно рахунків, з урахуванням рентабельності та ПДВ (п.2.1 договору).

ВО «Дружківкатепломережа» зобов`язується щомісячно, не пізніше 2-го числа кожного місяця, наступного за звітнім, надавати рахунки ВУВКГ про фактичні видатки за обслуговування підвищувальних насосів ГВК на період з 01.03.2016 по 31.12.2016, які є невід`ємною частиною договору (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору оплата за цим договором здійснюється ВУВКГ шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ВО «Дружківкатепломережа» протягом 15 днів з моменту вручення рахунка на оплату. У випадку відсутності грошових коштів розрахунки можуть здійснюватись шляхом проведення взаємозаліку за надані послуги за водопостачання та водовідведення.

Договір укладається строком з 01.03.2016 по 31.12.2016. Строк дії договору продовжується на цих же умовах, на наступний рік, якщо за один місяць до закінчення дії договору жодна із сторін не направить на адресу іншої сторони лист про розірвання цього договору (п.6.1 договору).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Як встановлено судом у справі №905/796/19, на виконання умов договору №29-16 від 29.02.2016, позивачем надано відповідачу у червні 2016 лютому 2017 послуги, що підтверджується актами здачі приймання, з відміткою про їх отримання з боку відповідача та виставлені рахунки фактури, заборгованість за договором за цей період складає 2308036,40 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Окрім того, судом у справі №905/796/19 стягнуто 3% річних у розмірі 167530,46 грн нарахованих на суму 2308036,40 грн за період з 16.07.2016 по 01.04.2019 по кожному акту окремо та інфляційні втрати у розмірі 707105,64 грн нарахованих на суму 2308036,40 грн за період з серпня 2016 по березень 2019 по кожному акту окремо.

Рішення суду по справі № 905/796/19 набрало законної сили 03.09.2019 та станом на теперішній час є чинним.

На виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/796/19, яке набрало законної сили 03.09.2019, судом виданий наказ про примусове виконання рішення.

Наказ господарського суду Донецької області від 09.09.2019 №905/796/19 було пред`явлено до виконання до відділу Центрального районного відділу Державної виконавчої служби в м. Маріуполь Східного МУЮ. Державним виконавцем винесено постанову від 19.05.2020 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Враховуючи вищевикладене, обставини пов`язані з укладання договору № 29-16 від 22.02.2016 та його виконанням, з наявністю грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, з наявністю порушення строків виконання грошових зобов`язань відповідачем по договору № 29-16 від 22.02.2016 не доводяться знову, оскільки вже встановлені рішенням суду в господарській справі між тими ж сторонами під час розгляду справи №905/796/19.

Судом в рамках справи, що розглядається встановлено, що відповідачем після ухвалення судового рішення у справі №905/796/19 частково погашено грошові зобов`язання за договором 29-16 від 22.02.2016.

На підтвердження часткового погашення боргу по договору, позивачем до суду подано акт звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2021, в тому числі за договором №29-16 від 22.02.2016. Акт підписаний, з сторони позивача, начальником групи обліку діяльності Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Рідченко Л.Ю., а з сторони відповідача головним бухгалтером Дружківського ВУВКГ Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Відомості зазначені в акті підтверджуються сторонами та ними не заперечуються.

Відповідно до акту станом на 01.04.2021 заборгованість становила 2 308 036, 40 грн, відповідачем здійснювались часткові сплати заборгованості, а саме:

- в квітні 2019 54 025, 68 грн;

- в травні 2019 12 282,31 грн;

- в червні 2019 10 438, 18 грн;

- в липні 2019 11 605, 88 грн;

- в серпні 2019 15 318, 80 грн;

- в вересні 2019 19 324, 31 грн;

- в жовтні 2019 62 646,16 грн;

- в листопаді 2019 87 086, 39 грн;

- в грудні 2019 81 874, 16 грн;

- в січні 2020 66 264, 04 грн;

- в лютому 2020 68 847, 35 грн;

- в березні 2020 61 193, 69 грн;

- в квітні 2020 45 743, 45 грн;

- в травні 2020 11 580, 05 грн;

- в червні 2020 12 444, 60 грн;

- в липні 2020 12 276, 03 грн;

- в серпні 2020 40 108, грн;

- в вересні 2020 24 646, 61 грн;

- в жовтні 2020 50 777, 75 грн;

- в листопаді 2020 99 553, 90 грн;

- в грудні 2020 90 135, 07 грн;

- в січні 2021 102 586, 56 грн;

- в лютому 2021 80 842, 03 грн

та станом на 28.02.2021 після звірки заборгованості становить 1 186 434, 54 грн.

Разом з відзивом, відповідач надав суду копію акту від 19.03.2021 звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2021, в тому числі за договором №29-16 від 22.02.2016, який за своїм змістом є ідентичним акту, який надав позивач з різницею в тому, що акт наданий відповідачем містить дату 19.03.2021.

Під час розгляду справи сторони не заявили, жодних заперечень стосовно осіб які підписали акти звіряння взаємних розрахунків за договором №29-16 від 22.02.2016 .

Доказів на підтвердження відсутності заборгованості за договором №29-16 від 22.02.2016 у повному обсязі, відповідач суду не надав.

Окрім того, сторонами у справі не надані первинні документи, на підтвердження здійснення погашення відповідачем заборгованості.

За таких обставин, станом на момент звернення до суду у відповідача наявна заборгованість за договором №29-16 від 22.02.2016.

З огляду на несвоєчасно виконані грошові зобов`язання, позивач здійснює донарахування 3% річних за період з 01.04.2019 по 18.05.2020 та інфляційних втрат за період 01.04.2019 по 18.05.2020 , що нараховує на суму основного боргу.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, у зв`язку з несвоєчасним та не повним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по договору №29-16, борг у сумі 2308036,40 грн, по якому стягнутий рішенням Господарського суду Донецької області від 13.08.2019 №905/796/19, позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлені до стягнення 3% річні та інфляційні втрати нараховані на суму боргу.

Позивачем здійснений наступний розрахунок 3% річних на загальну суму 70640,18 грн:

- на суму заборгованості 2 308 036, 40 грн за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 691, 05 грн;

- на суму заборгованості 2 254 010, 72 грн за період з 01.05.2019 по 31.05.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 743,10 грн;

- на суму заборгованості 2 241 728, 41 грн за період з 01.06.2019 по 30.06.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 527, 55 грн;

- на суму заборгованості 2 231 290, 23 грн за період з 01.07.2019 по 30.07.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 685, 21 грн;

- на суму заборгованості 2 219 684, 35 грн за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 655, 63 грн;

- на суму заборгованості 2 204 365, 55 грн за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 435, 42 грн;

- на суму заборгованості 2 185 041, 24 грн за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 567, 37 грн;

- на суму заборгованості 2 122 395, 08 грн за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 233, 30 грн;

- на суму заборгованості 2 035 308, 69 грн за період з 01.12.2019 по 31.12.2019 нараховано 3% річних у розмірі 5 185, 86 грн;

- на суму заборгованості 1 953 434, 53 грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 нараховано 3% річних у розмірі 4 963, 65 грн;

- на суму заборгованості 1 887 170, 49 грн за період з 01.021.2020 по 29.02.2020 нараховано 3% річних у розмірі 4 485, 90 грн;

- на суму заборгованості 1 818 323, 14 грн за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 нараховано 3% річних у розмірі 4 620, 33 грн;

- на суму заборгованості 1 757 129, 45 грн за період з 01.04.2020 по 30.041.2020 нараховано 3% річних у розмірі 4 320, 81 грн;

- на суму заборгованості 1 711 386, 00 грн за період з 01.05.2020 по 18.05.2020 нараховано 3% річних у розмірі 2 525, 00 грн.

Позивачем здійснений наступний розрахунок інфляційних втрат на загальну суму 109 351, 35 грн:

- на суму заборгованості 2 308 036, 40 грн за квітень 2019 23 080, 36 грн;

- на суму заборгованості 2 254 010, 72 грн за травень 2019 15 778, 08 грн;

- на суму заборгованості 2 204 365, 55 грн за вересень 2019 15 430, 56 грн;

- на суму заборгованості 2 185 041, 24 грн за жовтень 2019 15 295, 29 грн;

- на суму заборгованості 2 122 395, 08 грн за листопад 2019 2 122, 40 грн;

- на суму заборгованості 1 953 434, 53 грн за січень 2020 3 906, 87 грн;

- на суму заборгованості 1 818 323, 14 грн за березень 2020 14 546, 59 грн;

- на суму заборгованості 1 757 129, 45 грн за квітень 2020 14 057,04 грн;

- на суму заборгованості 1 711 386, 00 грн за травень 2020 5 134, 16 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем останній здійснений без зазначення дати погашення відповідачем частково боргу.

Окрім того, в рішенні суду по справі №905/795/19 зазначено, що розрахунок 3% річних здійснений по 01.04.2019, тому суд не приймає розрахунок позивача 3% річних здійснений з 01.04.2019, а вважає, що вірною датою, з якої позивач має право нараховувати 3% річних є 02.04.2019.

Також, судом відмічається, що сторонами у справі не надані належні та допустимі докази на підтвердження здійсненного відповідачем погашення боргу з квітня 2019 по лютий 2021. На підтвердження обставин пов`язаних з виконанням відповідачем рішення суду та погашення заборгованості по договору, позивачем та відповідачем надані копії актів звіряння, в яких зазначені тільки місяці, в яких здійснено погашення боргу. За таких обставин, у суду відсутня можливість перевірити розрахунок позивача.

Разом з тим, суд робить власний розрахунок 3% річних з 02.04.2019 по 18.05.2020 та інфляційних втрат з квітня 2019 по травень 2020 з урахуванням того, що сума основного боргу, на яку нараховуються 3% річних та інфляційні втрати зменшується на суми, які були сплачені відповідачем у відповідному місяці не з наступного місяця, а в тому місяці, в якому відбулась оплата. Окрім того, суд частково погоджується з доводами відповідача щодо подвійного притягнення відповідача до відповідальності, а саме в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних за 01.04.2019.

За розрахунком суду, розмір 3% річних становить 68765,86 грн:

- на суму заборгованості 2 254 010, 72 грн за період з 02.04.2019 по 30.04.2019 нараховано 5 372,57 грн;

- на суму заборгованості 2 241 728, 41 грн за період з 01.05.2019 по 31.05.2019 нараховано 5 711, 80 грн;

- на суму заборгованості 2 231 290, 23 грн за період з 01.06.2019 по 30.06.2019 нараховано 5 501, 81 грн;

- на суму заборгованості 2 219 684, 35 грн за період з 01.07.2019 по 30.07.2019 нараховано 5 473, 19 грн;

- на суму заборгованості 2 204 365, 55 грн за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 нараховано 5 616, 60 грн;

- на суму заборгованості 2 185 041, 24 грн за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 нараховано 5 387, 77 грн;

- на суму заборгованості 2 122 395, 08 грн за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 нараховано 5 407, 75 грн;

- на суму заборгованості 2 035 308, 69 грн за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 нараховано 5 018, 57 грн;

- на суму заборгованості 1 953 434, 53 грн за період з 01.12.2019 по 31.12.2019 нараховано 4 977, 24 грн;

- на суму заборгованості 1 887 170, 49 грн за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 нараховано 4 795, 27 грн;

- на суму заборгованості 1 818 323, 14 грн за період з 01.02.2020 по 29.02.2020 нараховано 4 322, 24 грн;

- на суму заборгованості 1 757 129, 45 грн за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 нараховано 4 464, 84 грн;

- на суму заборгованості 1 711 386, 00 грн за період з 01.04.2020 по 30.04.2020 нараховано 4 208, 33 грн;

- на суму заборгованості 1 699 805, 95 грн за період з 01.05.2020 по 18.05.2020 нараховано 2 507, 91 грн.

Таким чином, загальна сума 3% річних, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає 68765,86 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

За розрахунком суду інфляційні втрати становлять 107044,47 грн:

- на суму заборгованості 2 254 010, 72грн за квітень 2019 нараховано 22 540, 11 грн;

- на суму заборгованості 2 204 365, 55 грн за травень 2019 нараховано 15 692, 10 грн;

- на суму заборгованості 2 185 041, 24 грн за вересень 2019 нараховано 15 295, 29 грн;

- на суму заборгованості 2 122 395, 08 грн за жовтень 2019 нараховано 14 856, 77 грн;

- на суму заборгованості 1 953 434, 53 грн за листопад 2019 нараховано 2 038, 31 грн;

- на суму заборгованості 1 818 323, 14 грн за січень 2020 нараховано 3 774, 34 грн;

- на суму заборгованості 1 757 129, 45 грн за березень 2020 нараховано 14 057, 04 грн;

- на суму заборгованості 1 711 386, 00 грн за квітень 2020 нараховано 13 691,09 грн;

- на суму заборгованості 1 699 805, 95 грн за травень 2020 нараховано 5 099, 42 грн.

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає 10044,47 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 236- 238,240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта будинок 177-А, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний будинок 2, ) 3% річних у сумі 68765 (шістдесят вісім тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 86 коп; інфляційні втрати у сумі 107044 (сто сім тисяч сорок чотири) грн. 47 коп та судовий збір у розмірі 2637 (дві тисячі шістсот тридцять сім ) грн 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний будинок 2, ) з Державного Бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 27 (двадцять сім) грн. 35 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

6. Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до суду апеляційної інстанції у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 30.08.2021 у зв`язку з щорічною відпусткою судді.

Суддя Д.М. Огороднік