ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021р. Справа № 917/92/21(917/782/21)

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Лук`яненко О.М., розглянувши після виходу з відпустки справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАГО ХЕЛСКЕР", вул. Кохнівська, 36, м. Кременчук, 39600,

до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм", вул. Горбанівська, буд. 2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751,

про стягнення грошових коштів,

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРАГО ХЕЛСКЕР" (далі - ТОВ "ПРАГО ХЕЛСКЕР", позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 831/21 від 21.05.2021р.) до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (далі - ПОКП "Полтавафарм", відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки № 07/10-19 від 07.10.2019р. в розмірі 26 422,72 грн., з яких: 21 106,00грн. - основний борг по договору, 2 305,41грн. - пеня, 2 112,71 грн. - інфляційні втрати та 898,60 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача заборгованість за договором, пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.05.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О. з присвоєнням їй номера 917/92/21(917/782/21).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.05.2021р. позовну заяву ТОВ "ПРАГО ХЕЛСКЕР" прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 917/782/21 в межах справи № 917/92/21 про банкрутство ПОКП "Полтавафарм". Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) виклику учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

З метою повідомлення учасників справи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адреси сторін.

Копія ухвали суду від 26.05.2021р., яка направлялася за адресою позивача (вул. Кохнівська, 36, м. Кременчук, Полтавська область, 39600), повернута підприємством зв"язку до господарського суду з відміткою "адресат відсутній" (а.с. 39-42).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач - ТОВ "ПРАГО ХЕЛСКЕР" (ідентифікаційний код 42376512) зареєстрований за адресою: вул. Кохнівська, 36, м. Кременчук, Полтавська область, що співпадає з його місцезнаходженням, зазначеним у позовній заяві.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 26.05.2021р. вважається врученою позивачу.

Також суд зауважує, що ухвала господарського суду Полтавської області від 26.05.2021р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Копія ухвали господарського суду Полтавської області від 26.05.2021р., якою прийнятно позовну заяву ТОВ "ПРАГО ХЕЛСКЕР" до розгляду і відкрито провадження у справі та якою встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов, отримана відповідачем 01.06.2021р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 38).

Відповідач відзив на позов не подав, визначений судом строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву сплив.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Згідно ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив слідуюче.

07.10.2019р. між ТОВ "ПРАГО ХЕЛСКЕР" (позивач, за умовами договору - Постачальник) та ПОКП "Полтавафарм" (відповідач, за умовами договору - Покупець) укладено Договір поставки № 07/10-19 (далі - Договір) (а.с. 8-14).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- в порядку, передбаченому даним договором, Постачальник зобов"язується передати у власність Покупця продукцію, вказану в п. 1.2. цього Договору, іменовану надалі Товар, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар та оплатити його згідно з умовами Договору, відповідно до направленої на адресу (електронну адресу) Постачальника заявки на Товар (п.1.1. Договору);

- асортимент і кількість Товару в обсязі кожної партії визначається в Специфікаціях на поставку Товару (надалі по тексту "Специфікація"), що є невід`ємною частиною даного Договору, або видаткових накладних на Товар (п.1.2. Договору);

- ціна Товару в обсязі кожної партії узгоджується сторонами в Специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору, або рахунку-фактурі виставленого Постачальником (п.2.2. Договору);

- сторони погоджуються з тим, що накладні при поставках є невід`ємною частиною даного Договору, в яких вказується найменування, кількість, ціна, загальна вартість товару, що поставляється, а також № Договору, який є підставою для виписування відповідних накладних (п.3.3. Договору);

- Товар поставляється за попередньою заявкою Покупця, узгодженою з Постачальником, згідно з умовами Договору (п.3.4. Договору);

- підписи сторін на накладних підтверджують факт приймання Товару. При цьому повноваження особи, відповідальної за приймання Товару, посвідчуються довіреністю на отримання матеріальних цінностей (п.3.5. Договору);

- Товар вважаться прийнятим по: кількості - згідно даних товарно-супровідних документів (товарно - транспортна накладна, видаткова накладна), якості - згідно документів, що засвідчують якість товару. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі Товару останньому або його перевізнику. Моментом передачі товару покупцю є підписання сторонами накладної на такий Товар (п. 4.3. Договору);

- Покупець здійснює розрахунок за реалізований Товар Покупцем Товар, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту надання звіту про реалізований Товар шляхом перерахування грошових коштів за реалізований Товар на поточний рахунок Постачальника по цінам, які зазначені в видаткових накладних на даний товар. Звіт про реалізований Товар надається покупцем Постачальнику не пізніше 10 (десятого) числа місяця слідуючого за звітним. В разі ненадання Покупцем Постачальнику Звіту про реалізований Товар в строки, передбачені Договором, Постачальник вправі вважати, що Товар, поставлений Покупцю є повністю реалізований (п. 5.1. Договору);

- датою отримання товару оплати за Товар, вважається дата грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця згідно виставленого рахунку Постачальника (п. 5.2. Договору);

- Постачальник зобов`язаний передати Покупцю Товар в строк, на умовах, вказаними у даному Договорі, якщо інше не передбачено в Специфікації, та у кількості і в асортименті, зазначеними у видаткових накладних, згідно заявок Покупця й за цінами, вказаними у рахунках-фактурі, виставленому Постачальником (п. 6.1.1. Договору);

- Покупець зобов`язаний прийняти від Постачальника Товар в обумовленому сторонами місці та у термін (дату), встановлену за згодою сторін. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною та в сумі, вказаною у рахунку фактурі, виставленому Постачальником. Загальна сума даного Договору складається із сум (вартості) поставленого товару згідно рахунків, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 6.2.1., п 6.2.2. Договору);

- у випадку порушення терміну оплати переданої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі обліковою ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення, якщо не доведе, що таке порушення сталося з вини Постачальника (п. 8.1. Договору);

- Даний Договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019р., але у будь-якому випадку до повного виконання обов`язків по Договору (п. 12.1. Договору);

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 22 476,00грн. , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних № 09 від 07.10.2019р. на суму 10 488,00грн. та № 12 від 05.11.2019р. на суму 11 988,00 (а.с.15-16). Зазначені накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками.

Позивач зазначає, що відповідачем 02.12.2019р. оплачено товар на суму 1 370,00грн. Вартість неоплаченого товару склала 21 106,00грн.

Згідно наданих відповідачем звітів від 04.11.2019р. (на суму 5 943,80грн.) та від 10.12.2019р. (на суму 9 089,90грн)., направлених на електронну адресу позивача, здійснено реалізацію товару на загальну суму 15 033,70грн. (а.с. 17-22). На решту частину товару на суму 6 072,30грн. відповідач звіту не надав, товар не повернув, а тому, як стверджує позивач, за умовами договору поставлений згідно видаткових накладних № 09 від 07.10.2019р. та № 12 від 05.11.2019р. товар вважається повністю реалізований відповідачем.

Всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням відповідач оплату поставленого товару не здійснив, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 21 106,00грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача лист - вимогу від 26.03.2021р. за вих. № 21.1 з проханням погасити заборгованість в сумі 21 106,00грн. (а.с. 24-26), яка залишена відповідачем без відповіді, а грошове зобов"язання без виконання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки № 17/10-19 від 07.10.2019р. на загальну суму 26 422,72грн., у тому числі 21 106,00грн. - основний борг, 2 305,41 грн. - пеня, 898,60 грн. - 3% річних та 2 112,71 грн. - інфляційні втрати.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору поставки № 17/10-19 від 07.10.2019р., суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання по поставці товару. Факт поставки позивачем товару відповідачеві підтверджується матеріалами справи, а саме копіями двостороннє підписаних видаткових накладних № 09 від 07.10.2019р. на суму 10 488,00грн. та № 12 від 05.11.2019р. на суму 11 988,00 (а.с.15-16). Загальна вартість поставленого відповідачу товару становить 22 476,00грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору, Покупець здійснює розрахунок за реалізований Товар Покупцем Товар, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту надання звіту про реалізований Товар шляхом перерахування грошових коштів за реалізований Товар на поточний рахунок Постачальника по цінам, які зазначені в видаткових накладних на даний товар. Звіт про реалізований Товар надається покупцем Постачальнику не пізніше 10 (десятого) числа місяця слідуючого за звітним. В разі ненадання Покупцем Постачальнику Звіту про реалізований Товар в строки, передбачені Договором, Постачальник вправі вважати, що Товар, поставлений Покупцю є повністю реалізований.

Відповідач, в порушення своїх зобов`язань за Договором, оплату поставленого товару здійснив частково на суму 1 370,00грн., внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 21 106,00грн.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Судом не приймається до уваги наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період : 4 квартал 2019р., оскільки цей акт не підписаний відповідачем (а.с. 23).

Доказів того, що відповідач здійснив оплату поставленого позивачем товару матеріали справи на момент прийняття рішення не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 21 106,00грн.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач заявив до стягнення з відповідача грн. 2 305,41 грн. пені, яка обрахована позивачем за період з 18.12.2019р. по 19.05.2021р. ( розрахунок а.с. 27). Також, на підставі ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 898,60 грн. - 3% річних та 2 112,71 грн. - інфляційні втрати (розрахунки а.с. 28-29).

Відповідач зауважень щодо розрахунку зазначених нарахувань не надав.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п. 8.1 Договору сторони узгодили, що у випадку порушення терміну оплати переданої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі обліковою ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення, якщо не доведе, що таке порушення сталося з вини Постачальника.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 305,41 грн. за період з 18.12.2019р. по 19.05.2021р.

Щодо періоду нарахування пені, визначеного позивачем, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За умовами п. 5.1. Договору Покупець здійснює розрахунок за реалізований товар Покупцем товар, протягом 7 календарних днів з моменту надання звіту про реалізований товар шляхом перерахування грошових коштів за реалізований товар на поточний рахунок Постачальника по цінам, які зазначені в видаткових накладних на даний товар. Звіт про реалізований товар надається покупцем Постачальнику не пізніше 10 (десятого) числа місяця слідуючого за звітним. В разі ненадання Покупцем Постачальнику Звіту про реалізований товар в строки, передбачені Договором, Постачальник вправі вважати, що Товар, поставлений Покупцю є повністю реалізований (п. 5.1. Договору).

З огляду на зазначене та враховуючи приписи ЦК України щодо обрахування строків, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати Товару згідно звіту відповідача про реалізацію товару від 04.11.2019р. (на суму 5 943,80грн.) настав 11.11.2019р., згідно звіту від 10.12.2019р. (на суму 9 089,90грн) та оплати решти решту товару, який вважається реалізований відповідно до п. 5.1. Договору - 17.12.2019р.

Отже, починаючи з 12.11.2019р. та 18.12.2019р. відповідно у позивача виникло право на нарахування пені протягом наступних шести місяців та можливість звернення з вказаними вимогами до суду протягом року.

Умова договору (п. 8.1.) про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Договором поставки № 17/10-19 від 07.10.2019р. не передбачено збільшення строків нарахування пені.

З огляду на викладене, позивач мав право на нарахування пені (з межах періоду, визначеного позивачем у розрахунку) за період з 18.12.2019р. по 18.06.2020р.

Як вбачається з розрахунку, позивачем не дотримано шестимісячного строку нарахування пені.

Отже, позивач безпідставно здійснив нарахування пені за період з 19.06.2020р. по 19.05.2021р.

Здійснивши перерахунок пені за період з 18.12.2019р. по 18.06.2020р. у відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України, суд дійшов до висновку, що за казаний період сума пені становить 2 204,74грн. (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга Закон"). В іншій частині позовні вимоги в частині стягнення пені заявлені неправомірно.

Вирішуючи позов в частині стягнення пені суд приймає до уваги наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність у один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. п. 3.2., 4.2., 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

У даному випадку перебіг позовної давності щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання згідно звіту відповідача про реалізацію товару від 04.11.2019р. починається з 12.11.2019р., згідно звіту від 10.12.2019р. та щодо оплати решти товару, який вважається реалізований відповідно до п. 5.1. Договору, - з 18.12.2019р.

З огляду на скорочений строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені, то строк позовної давності щодо стягнення пені сплинув 12.11.2020р. та 18.12.2020р. відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 19.05.2021р., що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті позивача.

Статтею 267 ЦК України встановлено наслідки спливу позовної давності.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З аналізу зазначеної норми сліду, що суд за власною ініціативою не має права застосовувати позовну давність.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності, як подана до винесення судом рішення у даній справі, згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються в сумі 2 204,74грн. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені суд відхиляє за їх безпідставністю.

Також позивач заявив вимоги про стягнення 2 112,71грн. інфляційних втрат та 898,60грн. 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов Договору поставки, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних ( з урахуванням моменту виникнення зобов`язань щодо оплати товару та в межах визначеного позивачем періоду (з 18.12.2019р. по 19.05.2021р.) встановив, що заявлені суми нарахувань відповідають вимогам ЦК України, ГК України та умовам Договору, не перевищують розрахункових, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Перевірка правильності розрахунку інфляційних витрат та 3% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон".

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21 106,00грн. основного боргу, 2 204,74 грн. пені, 2 112,71грн. інфляційних втрат та 898,60грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (вул. Горбанівська, буд. 2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАГО ХЕЛСКЕР" (вул. Кохнівська, 36, м. Кременчук, 39600, ) заборгованість за Договором поставки № 07/10-19 від 07.10.2019р. на загальну суму 26 322,05грн., з яких 21 106,00грн. - основний борг, 2 204,74грн. - пеня, 2 112,71 грн. - інфляційні втрати та 898,60 грн. - 3% річних, а також 2 261,35грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 31.08.2021 р.

Суддя О.О. Ореховська