ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"25" серпня 2021 р. Справа № 924/765/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" м. Дніпро

до Відокремленого підрозділу "Хмельницька Атомна Електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин

про стягнення 181732грн. 18коп., з яких 158598грн. 53коп. основного боргу, 10676грн. 04коп. пені, 2307грн. 29коп. 3% річних, 10150грн. 32коп. втрат від інфляції

За участю представників учасників справи:

від позивача: Воронько О.О. згідно Ордеру серія АЕ№1082126 від 20.07.2021р. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

25.08.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" м. Дніпро до Відокремленого підрозділу "Хмельницька Атомна Електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин про стягнення 181732грн. 18коп., з яких 158598грн. 53коп. основного боргу, 10676грн. 04коп. пені, 2307грн. 29коп. 3% річних, 10150грн. 32коп. втрат від інфляції.

В обгрунтування поданої заяви позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №16951/53-124-01-20-12755 від 19.11.2020р., внаслідок чого у відповідача існує заборгованість у сумі 158598грн. 53коп. за поставлений товар. Крім цього, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено 10676грн. 04коп. пені, нарахованої згідно з п.8.2 Договору, а також 2307грн. 29коп. 3% річних та 10150грн. 32коп. втрат від інфляції, нарахованих на підставі п.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 27.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/765/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11:00 год. 25.08.2021р.

09.08.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/6651/21) із запереченнями та зазначенням про те, що відповідач не мав можливості здійснити оплату отриманого від позивача товару у строки визначені умовами Договору внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, проте відповідач вживав усіх можливих дій та заходів для проведення оплати за Договором. У відзиві відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині інфляційних нарахувань, оскільки вважає, що виникли форс-мажорні обставини, які унеможливлюють виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. У відзиві також просить суд відмовити позивачу у стягненні суми пені, оскільки умовами укладеного Договору не передбачено покладення на Покупця (відповідача у даній справі) зобов`язань зі сплати штрафних санкцій (пені або штрафу) за несвоєчасну оплату вартості поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару. У відзиві також звертає увагу суду на те, що заявлений позивачем у позовній заяві розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надмірно завищений. До відзиву додано докази його надсилання на адресу позивача.

19.08.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/6903/21) з зазначенням про те, що відповідачем до відзиву не додано будь-яких документів, які підтверджують наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за невиконання зобов`язання. Щодо заявленої до стягнення позивачем пені, позивач зазначає, що тлумачення умов укладеного між сторонами Договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватись у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах. До відповіді додано докази її надсилання на адресу відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 25.08.2021р. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, а також повідомила про те, що станом на 25.08.2021р. сума заборгованості відповідача перед позивачем не змінилась. Крім цього, представник позивача в судовому засіданні висловила усне клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті.

Представник відповідача в судове засідання 25.08.2021р. не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Ухвала суду від 27.07.2021р. надсилались відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримана представником відповідача 29.07.2021р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 27.07.2021р., яке знаходиться в матеріалах справи.

Дослідивши наявні в справі матеріали, проаналізувавши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

19.11.2020р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" (Постачальник) було укладено Договір поставки №16951/53-124-01-20-12755.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 та є невід`ємною частиною договору.

Предметом поставки по даному договору є Товар: 34990000-3 Регулювальне, запобіжне, сигнальне та освітлювальне обладнання.

Обсяги закупівлі Товару та загальну ціну за договором може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Місцем виконання даного договору є місто Нетішин Хмельницької області.

Згідно з п. 2.4 Договору, кількість та асортимент товару визначається Специфікацією до даного Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, строк поставки товару становить протягом 30 календарних днів з дати укладення сторонами Договору.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору, ціна Товару по договору становить 132165грн. 44коп., крім того ПДВ 26433грн. 09коп. Всього ціна Договору: 158598грн. 53коп.

Ціна за одиницю Товару, кількість та загальна вартість Товару по договору визначається Специфікацією № 1.

Пунктами 5.1, 5.4 Договору визначено, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки Товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого Товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання Вантажоотримувачем видаткової накладної.

Пунктами 7.1, 7.2, 7.3, 7.4, 7.5 Договору погоджено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення.

У разі настання форс-мажорних обставин строк виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором відстрочується пропорційно, на час їх дії.

Якщо форс-мажорні обставини будуть діяти понад 90 днів, то кожна із сторін буде мати право достроково розірвати цей договір в установленому порядку. У цьому випадку жодна із сторін не матиме права вимагати від іншої сторони відшкодування можливих збитків.

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є Сертифікат (довідка) Торгово-промислової палати України відповідно до ЗУ "Про Торгово-промислові палати України", або інших компетентних органів відповідно до діючого законодавства.

Згідно з п. 8.2 Договору, за порушення строку поставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк Товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості.

Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язань Сторонами.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток сторін.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсним Договору від 19.11.2020р.

Також у справі наявна Специфікація №1 до Договору від 19.11.2020р. (Додаток №1), в якій визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну за одиницю, суму та виробника.

Специфікація також підписана представниками сторін та скріплена відтиском печаток сторін.

Матеріали справи містять надану позивачем технічну Специфікацію до предмета закупівлі О.Ц.Р. 2469 ТО-20, затверджену ЗГІР 09.10.2020р.

На виконання умов Договору від 19.11.2020р., на підставі накладної, яка знаходиться в матеріалах справи №561 від 08.12.2020р., позивачем поставлено відповідачу товар (дорожні знаки) на загальну суму 158598грн. 53коп. (з ПДВ), який представник відповідача отримав без поправок та зауважень, про що засвідчив своїм підписом на накладній та відтиском печатки підприємства.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків з позивачем за отриманий товар не виконав.

11.02.2021р. позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію про сплату заборгованості у сумі 158598грн. 53коп.

Претензія залишена останнім без відповіді та належного реагування.

Позивачем долучено до матеріалів справи акт звіряння взаємних розрахунків станом на 20.07.2021р., який підписано директором позивача та скріплено відтиском печатки. Зі сторони відповідача акт не підписаний.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені строки не розрахувався з позивачем за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 158598грн. 53коп. заборгованості в примусовому порядку.

Крім цього, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10676грн. 04коп. пені, 2307грн. 29коп. 3% річних, 10150грн. 32коп. втрат від інфляції

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність в сукупності та кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з поставки товару.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2020р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" (Постачальник) було укладено Договір поставки №16951/53-124-01-20-12755, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний Товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

На виконання умов Договору від 19.11.2020р., позивачем поставлено відповідачу товар (дорожні знаки) на підставі накладної, яка знаходиться в матеріалах справи №561 від 08.12.2020р. на загальну суму 158598грн. 53коп. (з ПДВ), який представник відповідача отримав.

Крім цього, факт отримання відповідачем товару на суму 158598грн. 53коп. на підставі Договору поставки від 19.11.2020р. не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 5.1, 5.4 Договору сторони встановили, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки Товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого Товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків за отриманий товар у визначені Договором строки не виконав, внаслідок чого у нього існує заборгованість перед позивачем у сумі 158598грн. 53коп.

Відповідачем не подано доказів в підтвердження проведення оплати суми заборгованості заявленої до стягнення.

Щодо твердження відповідача про існування форс-мажорних обставин, а саме запровадження з 01.07.2019 року нового ринку електричної енергії в Україні, і, як наслідок, кризовий стан енергетичної галузі, а також фінансування запроваджених карантинних заходів у зв`язку зі складною епідеміологічною ситуацією у світі, спричиненою розповсюдженням поширення коронавірусу COVID-19 як підстави для звільнення від відповідальності за зобов`язаннями згідно Договору, судом враховано наступне.

За загальним правилом під "форс-мажором" розуміється виникнення надзвичайних і невідворотних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, результатом яких є невиконання зобов`язань однією із сторін (лист Міністерства юстиції України № 6602-0-26-14/8.1 від 30.05.2014р).

Таким чином, сторони мають право самостійно визначити у договорі, що саме вони відносять до форс-мажору. Зокрема, визначити, які обставини є форс-мажором і суб`єктів, що мають його підтверджувати.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст.14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. (п. 7.1 договору)

Відповідно до п. 7.5 договору доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є Сертифікат (довідка) Торгово-промислової палати України відповідно до Закону України "Про Торгово-промислові палати України", або інших компетентних органів відповідно до діючого законодавства.

Водночас, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести те, що вони є форс-мажорними саме для конкретного випадку.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), із зазначенням компетенції ТПП України та регіональних ТПП, форми заяви, необхідних документів, строків видачі сертифікату тощо, визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджено рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5).

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять підтверджуючих документів про наявність обставин, що звільняють відповідача у справі від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 7.2 Договору сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення.

Проте, відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, що впливають на виконання зобов`язань за Договором поставки від 19.11.2020р., тому суд вважає вказані доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, а відтак не приймає їх до уваги.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини щодо прострочення оплати поставленого товару згідно Договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 158598грн. 53коп. заборгованості обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2307грн. 29коп. 3% річних та 10150грн. 32коп. втрат від інфляції, судом враховується наступне.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірним та арифметично вірним нарахування інфляційних втрат в розмірі 8080грн. 97коп. за період прострочення з лютого 2021р. по липень 2021р. включно, а також 2307грн. 28коп. 3% річних, з огляду на що позовні вимоги в цих сумах підлягають задоволенню. У решті заявлених до стягнення інфляційних втрат в розмірі 2069грн. 35коп. та 0,01коп. 3% річних у позові необхідно відмовити.

Під час проведеного перерахунку інфляційних втрат судом враховано положення п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", яким роз`яснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Щодо заперечення відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції на суму заборгованості з урахуванням податку на додану вартість суд зазначає наступне.

В силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3 % річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості отриманого товару на суму 158598грн. 53коп. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Вказаний розмір грошового зобов`язання перед позивачем відповідачем не заперечується, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ, є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 10676грн. 04коп. пені, судом враховується наступне.

За змістом частини другої статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 05.09.2019 у справі N 908/1501/18.

Окремо суд зауважує, що згідно ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Умови укладеного між сторонами договору не містять способу забезпечення виконання зобов`язань щодо сплати вартості товарів, як і не містять розміру пені, яка підлягає нарахуванню за прострочення строку виконання грошового зобов`язання.

Посилання позивача на п.8.1 договору суд оцінює критично, оскільки наведений пункт договору містить загальні фрази без чіткої конкретизації видів відповідальності, які підлягають застосуванню у випадку порушення грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення пеня у сумі 10676грн.04коп. нарахована неправомірно, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 158598грн. 53коп. основного боргу, 2307грн. 28коп. 3% річних та 8080грн. 97коп. втрат від інфляції. У решті суми позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 221, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" м. Дніпро до Відокремленого підрозділу "Хмельницька Атомна Електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин про стягнення 181732грн. 18коп., з яких 158598грн. 53коп. основного боргу, 10676грн. 04коп. пені, 2307грн. 29коп. 3% річних, 10150грн. 32коп. втрат від інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу "Хмельницька Атомна Електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропром" (м. Дніпро, вул. Фрунзе, буд. 6, ) 158598грн. 53коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 53 копійки) основного боргу, 2307грн. 28коп. (дві тисячі триста сім гривень 28 копійок) 3% річних, 8080грн. 97коп. (вісім тисяч вісімдесят гривень 97 копійок) втрат від інфляції, 2534грн. 80коп. (дві тисячі п`ятсот тридцять чотири гривні 80 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У решті позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про відшкодування судових витрати на правничу допомогу на 11год. 00хв. "06" вересня 2021р., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1.

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу по 30.08.2021р. включно.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу ТОВ "Дніпропром" (49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Фрунзе, 6),

3-відповідачу ВП "Хмельницька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.