ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Справа № 915/688/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", 28034, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1, адреса для листування: 28001, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 48 ()

до відповідача: Фермерського господарства "Лідія", вул. Степова, 20, с. Ставки, Веселинівський р-н, Миколаївська область, 57050, )

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2021 року на адресу Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт"про стягнення з Фермерського господарства "Лідія" заборгованості в розмірі 167525,46 грн., з яких: 83527,22 грн. - сума основного боргу, 29841,05 грн. - пеня, 54157, 19 грн. -30% річних.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/688/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Ухвала суду від 31.05.2021 направлена на адресу відповідача та отримана 09.06.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22).

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи, що відповідач повідомлявся за юридичною адресою про розгляд справи, жодних заяв або клопотань на розгляд суду не подано, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обґрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ст. 248 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

18.04.2019 між сторонами було укладено договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №15ШО/18/04-1 (надалі - Договір) (а.с.9-10), згідно якого продавець зобов`язується здійснити постачання товарів безпосередньо пов`язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції, покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (далі Товар), який покупець зобов`язується прийняти та оплатити, відповідно до п.1.2 Договору на умовах, що вказуються сторонами в Доповненнях.

Відповідно до п. 1.2. Договору, сторони узгодили, що загальна кількість товару, "Еквівалент ціни Товару", "Погоджений курс", асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним Договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у Доповненнях до нього.

Відповідно до п. 2.4 Договору, датою поставки вважається дата, вказана у насадних на відпуск товару.

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в Доповненнях до даного Договору і визначається сторонами як "тверда ціна" та "попередня ціна".

Відповідно до п. 3.6 Договору, загальна ціна цього договору визначається як сума вартості Доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, покупець зобов`язаний оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в Доповненнях до цього договору. Сторони за окремими Доповненнями до цього Договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар.

Відповідно до п. 4.2. Договору, У разі прийняття покупцем товару, що не вказаний в Доповненнях до цього Договору, покупець тим самим надає свою згоду щодо ціни. Кількості та асортименту прийнятого ним товару зазначеної в видатковій накладеній.

Покупець оплачує товар, що був прийнятий ним, згідно з п. 2.5. даного Договору, в строк, що указано в останньому Доповненні до цього Договору.

Відповідно до п. 13.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

Відповідно до п.2.1 Доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту №1/тк від 18.04.2019 до Договору №15ШО/18/04-1 поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 18.04.2019 року (далі - Доповнення №1/тк від 18.04.2019), сторони визначили, що покупець зобов`язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 26 квітня 2019 в сумі 18825,37 грн, що становить 30% вартості товару; до 10.08.2019 в сумі 43925,87 грн, що становить 70% вартості товару.

Згідно п.3.1. Доповнень №1/тк від 18.04.2019, загальна вартість товару, що передається за цим Доповненням складає - 62751,24 грн.

Пунктом 2.1 Доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту №2/тк від 17.05.2019 до Договору №15ШО/18/04-1 поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 18.04.2019 року (далі - Доповнення №2/тк від 17.05.2019), сторони визначили, що покупець зобов`язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 31.05.2019 в сумі 31372,35 грн, що становить 30% вартості товару; до 10.08.2019 в сумі 73202,15 грн, що становить 70% вартості товару.

Згідно п.3.1. Доповнень №2/тк від 17.05.2019, загальна вартість товару, що передається за цим Доповненням складає - 104574,50 грн.

Всього на виконання умов Договору №15ШО/18/04-1 від 18.04.2019, з урахуванням Доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту №1/тк від 18.04.2019, №2/тк від 17.05.2019, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 146278,46 грн., що підтверджується видатковою накладною №15/08-000003 від 08.08.2019 на суму 83527,22 грн., видатковою накладною №15/08-000002 від 08.08.2019 на суму 62751,24 грн., який було отримано відповідачем (а.с.12).

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару належним чином не виконав, 10.12.2019 частково сплатив позивачеві на розрахунковий рахунок позивача 62 751,24грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 14).

За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як витікає з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті вартості поставленого товару у сумі 83527,22 грн не спростовано та не заперечено, доказів сплати зазначеної суми суду не надано.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором в сумі 83527,22 грн є обґрунтованою.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Укладеним між сторонами договором визначений інший розмір річних. Так, згідно п.11.4 Договору №15ШО/18/04-1, відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, продавець може вимагати від покупця, а останній зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України та п.11.4 Договору №15ША/05/04-01 позивач просить стягнути з відповідача 30% річних у загальній сумі 54157,19 грн., з яких річні нараховані за наступні періоди: з 27.04.2019 по 31.05.2019 у сумі 541,55 грн.; з 01.06.2019 по 10.08.2019 у сумі 2888,08 грн.; з 11.08.2019 по 10.12.2013 у сумі 14574,69 грн.; з 10.12.2019 по 21.05.2021 у сумі 36179,87 грн.

Судом встановлено, що розрахунок 30% річних за простроченими зобов`язаннями, які виникли за період з 21.04.2018 по 10.10.2020, наданий позивачем арифметично правильний.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягають 30% річних у загальній сумі 54157,19 грн. (541,55 +2888,08 +14547,69 +36179,87).

За приписами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема одним із правових наслідків є сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 п. 11.2 Договору за порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки від сумі простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 11.3 Договору сторони погодили не застосовувати скорочені строки позовної давності до нарахування штрафних санкцій (пені), а застосовувати загальний строк позовної давності.

На підставі п.11.2 Договору №15ШО/18/04-1 ч. 3 ст. 549, ст. 611 ЦК України, ст.232 ГК України та ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", позивачем нарахована пеня в сумі 29841,05 грн., з яких за період з 27.04.2019 по 24.10.2019 у сумі 3174,51 грн.; за період з 01.06.2019 по 27.11.2019 у сумі 5190,39 грн.; за період з 11.08.2019 по 07.06.2019 у сумі 12601,69 грн.; за період з 10.12.2019 по 07.06.2020 у сумі 8833,29 грн.

Перевіривши розрахунок позивача судом встановлено наступне:

1) за період з 27.04.2019 по 24.10.2019 на суму боргу в розмірі 18825,37 грн сума пені складає 3191,54 грн, а за розрахунком позивача пеня за вказаний період становить 3174,51 грн.

Отже, враховуючи принцип диспозитивності та ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому стягненню з відповідача підлягає саме 3174,51 грн;

2) за період з 01.06.2019 по 27.11.2019 на суму боргу в розмірі 31372,35 грн сума пені складає 5171,71 грн, в той час як позивачем за вказаний період нараховано та заявлено до стягнення 5190,39 грн.

Отже за вказаний період з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня в розмірі 5171,71 грн;

3) за період з 11.08.2019 по 09.12.2019 позивачем неправильно визначено суму заборгованості, на яку нараховано пеню.

Так, позивачем при визначені суми заборгованості для нарахування пені з 11.08.2019 враховано 70% вартості товару згідно Доповнення №1/тк від 18.04.2019 в сумі 43925,87 грн та 70 % вартості товару згідно Доповнення №2/тк від 17.05.2019 в сумі 73202,15 грн, в той час як відповідно до видаткової накладної №15/08-00003 від 08.08.2019 відповідачеві поставлено менше товару, а саме: замість 50 л гербіциду Євро-лайтнінг, в.р. 10л на суму 43848,50 грн згідно Доповнення №2/тк від 17.05.2019 фактично поставлено 30л на суму 26309,10 грн.

Отже сума боргу, яку відповідач мав сплатити до 10 серпня 2019 року становить 96080,74 грн замість зазначених позивачем 117128,02 грн.

Таким чином, за період з 11.08.2019 по 09.12.2019 на суму боргу 96080,74 грн сума пені становить 10337,24 грн;

4) за період з 10.12.2019 по 07.06.2020 сума пені на суму боргу 83527,22 грн становить 8833,29 грн.

Таким чином, за розрахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 27516,75 грн. (3174,51+5171,71+10337,24+8833,29).

В частині стягнення пені у сумі 2324,30 грн слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Лідія" (вул. Степова, 20, с. Ставки, Веселинівський р-н, Миколаївська область, 57050, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт Приютівка, вул. Межева, 2/1, адреса для листування: 28001, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 48, ) основну заборгованість в сумі 83527,22 грн, пеню в сумі 27516,75 грн, 30% річних в сумі 54157,19 грн та 2478,02 грн судового збору

3. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2324,30 грн відмовити.

4. Накази видати після набрання рішення законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

6. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт Приютівка, вул. Межева, 2/1, адреса для листування: 28001, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 48, )

відповідач: Фермерського господарства "Лідія" (вул. Степова, 20, с. Ставки, Веселинівський р-н, Миколаївська область, 57050, ).

Рішення складено і підписано 25.08.2021 після виходу головуючого у справі судді з відпустки.

Суддя В.О. Ржепецький