ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 Справа № 914/1628/21

За позовом:Фонду соціального страхування України, м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», м. Львів
про:стягнення заборгованості, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат за договором №13-139-20 від 03.09.2020
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:Д.С. Левшунов представник
від відповідача:не з`явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фонду соціального страхування України до ТОВ «Транс Ойл Сервіс» про стягнення заборгованості, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат за договором №13-139-20 від 03.09.2020.

Ухвалою від 15.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 05.07.2021.

Ухвалою суду від 05.07.2021 розгляд справи було відкладено на 30.08.2021 та викликано відповідача в судове засідання.

Представник позивача у судове засідання 30.08.2021 з`явився, подав клопотання з додатками (вх. №19936/21 від 30.08.2021).

Представник відповідача у судове засідання 30.08.2021 не з`явився.

КЛОПОТАННЯ СТОРІН.

На електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №19910/21 від 30.08.2021). Клопотання обґрунтоване тим, що адвокатом у системі «Електронний суд» було подано заявку про вступ у справу як представника з метою ознайомлення із матеріалами справи №914/1628/21. Однак, станом на день подання цього клопотання доступу до матеріалів не має. Відтак представник просить суд відкласти розгляд справи для підготовки відзиву на позовну заяву.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Незважаючи на те, що представник відповідача, будучи проінформованим про перебування справи №902/339/21 у провадженні Господарського суду Львівської області (клопотання представника відповідача адвоката Богославець О.М. (вх. №15390/21 від 02.07.2021) про відкладення розгляду справи), він не звертався до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та відповідно не прибував до суду для такого ознайомлення. Покликання представника про відсутність доступу до матеріалів справи №914/1628/21 у системі «Електронний суд» не відповідає дійсності, оскільки такий доступ був відкритий для представника.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи те, що представник відповідача був обізнаний про перебування справи №914/1628/21 у провадженні суду, наданим йому ГПК України правом на ознайомлення із матеріалами справи не скористався, беручи до уваги закінчення процесуального строку розгляду справи, суд ухвалив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи залишити без задоволення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що 03.09.2020 між позивачем (замовником) та відповідачем (постачальником) укладено договір №13-139-20, за яким постачальник зобов`язувався поставити, а замовник прийняти і оплатити товар (Нафта і дистиляти (бензин А-95 в кількості 5200 л та дизельне паливо в кількості 1000 л). Як стверджує позивач у позовній заяві, замовником були оплачені та прийняті талони на відпуск пального на загальну суму 119776,00 грн. 11.12.2020 позивачем на АЗС WOG за одержаними талонами отримано бензин А-95 в кількості 20 л на суму 559,80 грн. Проте, в подальшому АЗС, які зазначені в додатку до договору відмовляються здійснювати відпуск пального за переданими постачальником талонами. Оскільки претензії щодо вжиття заходів щодо відновлення відпуску пального та повернення оплати за товар, залишилися без задоволення, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 119216,20 грн. боргу, 11977,60 грн. штрафу, 5968,53 грн. інфляційних втрат, 1371,80 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу не подав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

03.09.2020 між Фондом соціального страхування України (замовником) та ТОВ «Транс Ойл Сервіс» (постачальником) укладено договір №13-139-20 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1.Договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар, а саме: - ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти (Бензин А-95 (талони або скетч-картки в кількості 5200 літрів та Дизельне паливо (талони або скетч-картки) в кількості 1000 літрів).

Згідно п. 5.3., 5.4., 5.11. Договору, передача талонів замовника підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної та товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну товару відповідно до переданих талонів, а також загальну суму для оплати. Відвантаження товару здійснюється на АЗС, що обслуговують талони постачальника, перелік яких наведено в Додатку №3, який є невід`ємною частиною цього договору. Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними після відвантаження покупцю товару на АЗС.

На підставі видаткової накладної №594 від 23.11.2020 відповідачем передано, а покупцем одержано бензин А-95 в кількості 3200 л. на суму 62336,00 грн., а на підставі видаткової накладної №431 від 30.09.2020 дизельне паливо в кількості 1000 л. на суму 18480,00 грн. та бензин А-95 в кількості 2000 л. на суму 38960,00 грн.

Відповідно до Специфікації до Договору, вартість товару складає 119776,00 грн., з яких: дизельне паливо 18480,00 грн. (1000 л.), бензин А-95 101296,00 грн. (5200 л.).

Пунктом 4.1.-4.2. Договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться в національній валюті України шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на окрему партію товару. Зобов`язання замовника по оплаті настає після передачі постачальником талонів на замовлену партію товару та підписання сторонами видаткової накладної, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну поставленого товару, а також загальну суму для оплати.

Із матеріалів справи вбачається, що обумовлений Договором товар оплачений позивачем двома платежами 06.10.2020 на суму 57440,00 грн. та 24.11.2020 на загальну суму 62336,00 грн.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного Договору відповідачем було передано відповідачеві талони на бензин:за Актом приймання-передачі талонів на пальне від 30.09.2020 передано 120 талонів на бензин А-95 по 10 л. та 40 талонів по 20 л., на дизельне паливо 80 талонів по 10 л. та 10 талонів по 20 л.; за Актом приймання-передачі талонів на пальне від 23.11.2020 передано 120 талонів на бензин А-95 по 10 л. та 100 талонів по 20 л.

Позивачем стверджується у позовній заяві, що у грудні 2020 мережі АЗС, які зазначені в Додатку №3 до Договору відмовилися здійснювати відпуск пального за наявними талонами, а тому позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити заміну талонів.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Акту приймання-передачі (обміну) талонів на пальне від 09.12.2020, постачальник здійснив заміну талонів, передавши замовнику талони на бензин А-95 у кількості 50 шт. по 10 л., 25 талонів по 20 л. та дизельне паливо у кількості 30 талонів по 10 л. та 10 талонів по 20 л.

На підставі замінених талонів позивачем 11.12.2020 отримано на АЗС бензин А-95 в кількості 20 л. на суму 559,80 грн., однак, починаючи з 15.12.2020 АЗС відмовилися здійснювати відпуск пального за наявними у позивача талонами на пальне.

У зв`язку з наведеним, позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію від 17.12.2020 №3024-13-1, якою Фонд соціального страхування України вимагав у ТОВ «Транс Ойл Севіс» забезпечити відпуск пального.

Також, позивач звертався до відповідача з претензією від 13.01.2021 №52-08-1, відповідно до якої просив повернути сплачені кошти за непоставлений товар.

Так як претензії задоволені відповідачем не були, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленого до стягнення боргу, у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1-2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2).

Як встановлено судом, позивач придбав у відповідача товар - бензин марки А-95 у талонах в кількості 5200 л. на суму 101296,00 грн. та дизельне паливо в кількості 1000 л. на суму 18480,00 грн., які позивачем сплачено у повному обсязі.

Відповідно до пп. 6.3.1., 6.3.2., 6.3.4, 6.3.5. п. 6.3. Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити передачу замовнику талонів та відпуск товару на АЗС в порядку та у строки, встановлені цим договором. Забезпечити відпуск товару на АЗС, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом ІІ цього договору. Забезпечити відпуск товару по талонах на АЗС цілодобово у робочі та вихідні дні. Своєчасно, за власний рахунок замінити неякісний товар у термін, визначений цим договором та відшкодувати замовнику збитки, завдані такою заміною. Сплатити замовнику штраф і відшкодувати збитки в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за договором, якщо він не доведе, що порушення цього договору сталося не з його вини.

У матеріалах справи наявна претензія позивача про заміну неякісних талонів на пальне та акти про невідпуск пального на АЗС, які вказані в додатку 3 до Договору.

Таким чином, позивачем підтверджено вжиття заходів щодо повідомлення відповідача про недоліки відпуску пального по придбаних талонах. У свою чергу, відповідач не відреагував на звернення позивача, зокрема, не здійснив обміну талонів та не повернув кошти за непоставлений товар.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу приписів ст. 612 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (положення ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (положення ст. 13 ЦК України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі (який зазначений у Специфікації до Договору), суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар на умовах переоплати, а тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 ЦК України.

Згідно п. 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затв. наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Так, п. 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами затв. постановою КМУ від 20.12.1997 №1442 передбачено, що розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання талонів з метою пред`явлення на визначених АЗС для отримання палива у межах строку дії таких талонів, суд зазначає, що протягом строку дії Договору, а саме до 31.12.2020, позивачу мали бути передані талони, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні талонів на АЗС.

Як встановлено судом, позивачу передані відповідні талони, проте, лише частина з них виявилась придатними для їх отоварювання. Наведене відповідачем не спростовано.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС талон на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону, здійснює фактичний відпуск товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Як встановлено вище, відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок щодо поставки товару на АЗС за талонами, придбаними позивачем у відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не зміг отримати пальне за отриманими від відповідачами талонами на загальну суму 119216,20 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також, відповідно до ст. 669 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Положеннями ч. 1 ст. 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені взяті на себе зобов`язання щодо заміни неякісних (непридатних) талонів на пальне, відповідно позивач вправі вимагати у відповідача повернення грошових коштів за оплачений, але непоставлений товар, загальною вартістю 119216,20 грн.

Частиною 1-2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У п. 5.13 Договору сторонами погоджено, що за безпідставну відмову від передачі Замовнику Талонів на замовлену партію Товару частково або повністю, Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 10% від ціни цього Договору.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає, що такі підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд. 7А; ) на користь Фонду соціального страхування України (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, буд. 28; ) 119216,20 грн. боргу, 11977,60 грн. штрафу, 5698,53 грн. інфляційних втрат, 1371,80 грн. 3% річних та 2270,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2021 року.

Суддя Р.В. Крупник