РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2021Справа № 910/7855/21

За позовом Приватного підприємства "Клінінг-Про" (м. Львів)

до Фонду державного майна України (м. Київ)

про стягнення 88.245,37 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Клінінг-Про" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про стягнення 88.245,37 грн, з яких: 76.990,00 грн основного боргу, 3.632,24 грн 3% річних, 7.623,13 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 40 від 01.03.19. на закупівлю послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.21. відкрито провадження у справі № 910/2479/21 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

12.07.21. відповідачем в установлений строк подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Означений письмовий відзив було направлено позивачу рекомендованим повідомленням №4 396 та доставлено в точку видачі/доставки 10.07.21., однак 05.08.21. скеровано за зворотною адресою з підстав закінчення встановленого терміну зберігання поштового відправлення.

Інших пояснень, клопотань, заяв від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Дату постановлення даної ухвали визначено з врахуванням перебування судді у відпустці з 02.08.21. по 20.08.21., та з врахуванням того, що 21-24.08.21. вихідні та святкові дні.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

01.03.19. між позивачем (Виконавець) та відповідачем (Замовник) було укладено Договір № 40 про закупівлю послуг (Договір), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець за завданням замовника зобов`язується надати послуги з прибирання будинків та прилеглої території замовника, а Замовник - оплатити вартість наданих послуг.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 9.1 з 01.03.19. до 31.12.19.

Договором № 7 від 16.01.20. внесено зміни до Договору та вказано, що термін надання послуг березень 2019 року - лютий 2020 року.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у третьої особи та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що ним за Договором були надані відповідачу послуги в березні 2019 року - лютому 2020 року, з яких відповідач не оплатив лише послуги за вересень 2019 року в сумі 76.990,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Приватне підприємство "Клінінг-Про" вказує, що акт за договором за вересень 2019 року був надісланий та переданий наручно відповідачу, однак останнім не підписаний.

Також позивач наголошує, що заперечень та відмови від підписання такого акту із зауваженнями Замовником також надано не було.

З огляду на вказане, на переконання Виконавця, у Фонду державного майна України виник обов`язок оплатити послуги на суму 76.990,00 грн по акту за вересень 2019 року за Договором.

Оскільки означені послуги відповідачем оплачені не були, то вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що розрахунки за Договором проводяться шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Крім того, всі листування, пов`язані з виконанням Договору, вважаються зробленими належним чином у випадку, якщо вони складені у письмовій формі, вручені особисто, або надіслані рекомендованим листом, кур`єром, за адресами сторін, що вказані в розділі 11 Договору (п. 10.2 Договору).

Підставою для оплати наданих відповідачу послуг позивач вказує Акт приймання-передачі наданих послуг за вересень 2019 року.

Приватне підприємство "Клінінг-Про" вказує, що акт за договором за вересень 2019 року був надісланий та переданий наручно відповідачу, однак останнім не підписаний.

При цьому відповідач отримання такого акту категорично заперечує.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Матеріали справи не містять жодного доказу направлення чи вручення особисто позивачем відповідачу акту приймання-передачі наданих послуг за вересень 2019 року.

За викладеного відсутні правові підстави для висновку, що у відповідача виник кореспондуючий отриманню акту обов`язок його підписати (п. 5.1.1 Договору) чи направити Виконавцю мотивовану відмову від його підписання (п. 5.2.4 Договору).

Додатково суд відзначає, що позивачем не надано і самої вимоги № 2/ФДМ на суму 76.990,00 грн, направленої відповідачу 27.11.20., з якої б вбачалось, зокрема, чи додавався до такої вимоги Акт приймання-передачі наданих послуг за вересень 2019 року.

Такі дії позивача суперечать покладеному на нього обов`язку сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п. 2 ч. 2 ст. 42 ГПК України) та подавати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 80 ГПК України).

Натомість копію такої вимоги надано відповідачем та за її змістом судом встановлено, що акт приймання-передачі наданих послуг за вересень 2019 року за Договором до такої вимоги не додавався позивачем.

За вказаних підстав, враховуючи пункт 3.2 Договору, суд дійшов висновку, що строк оплати послуг за Договором за вересень 2019 року на суму 76.990,00 грн не настав.

Вказане є підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про стягнення основного боргу, вони є такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу позивачу не відшкодовуються з підстав відмови в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко