ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" вересня 2021 р. Cправа № 902/566/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Сад України" (вул. Садова,1, с. Дмитрашівка, Пішанський район, Вінницька обл., 24714)

до: Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" (вул. Дністровська,60, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)

про стягнення 179 504,76 грн

за участю представників:

позивача: Колісник С.В.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

01.06.2021 р. Приватне акціонерне товариство "Сад України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про стягнення 179 504,76 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/566/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 03.06.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/566/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2021 р.

На визначену дату судом 29.06.2021 р. з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 03.06.2021 р.

Відповідно до ухвали суду від 29.06.2021 підготовче судове засідання відкладено до 02.08.2021 р.

Ухвалою суду від 02.08.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/566/21 для судового розгляду по суті на 01.09.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 02.08.2021 р., при цьому суд зауважує, що від останнього на електронну адресу суду надійшов лист з повідомлення про те, що відповідачем станом на 01.09.2021 р. повністю погашено суму основного боргу в сумі 163 140,00 грн.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

В судовому засіданні представником позивача подано клопотання, в якому останній просить суд закрити провадження у справі № 902/566/21 в частині стягнення 162 140,00 грн суми основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та стягнути з відповідача 1 000,00 грн суму основного боргу, 3 388,17 грн 3% річних, 12 976,59 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

20.07.2020 між Приватним акціонерним товариством "Могилів-Подільський консервний завод" та Приватним акціонерним товариством "САД УКРАЇНИ" укладено договір купівлі-продажу № 2007/20-1 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору продавець зобов`язується вчасно відпустити і передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію (далі - товар) в кількості, погодженій сторонами, що вказується у накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар і у визначений строк його оплатити.

Пунктами 2.1, 2.3. договору між сторонами було погоджено, що асортимент, якість, кількість та ціна кожної партії товару визначається сторонами у накладних на кожну партію товару. Загальна сама Договору складається з вартості всіх партій товару, поставлених по договору.

Як слідує з матеріалів справи на виконання умов договору ПрАТ "Сад України» передало, а ПрАТ "Могилів-Подільський консервний завод" прийняло товар (абрикос, слива) на загальну суму 462 820,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 22.07.2020 р. № СУ-0000188 на суму1 13 280,00 грн, видатковою накладною від 25.07.2020 р. № СУ-0000190 на суму 166 400,00 грн, видатковою накладною від 29.07.2020 р. № СУ-0000192 на суму 130 500,00 грн, видатковою накладною від 04.09.2020 р. № СУ-0000343 на суму 52 640,00 грн.

Так, прийнятий представником ПрАТ "Могилів-Подільський консервний завод" Кара П. Ф. на підставі довіреностей від 21.07.2020 № 67 та від 03.09.2020 № 96 в повному обсязі без будь-яких зауважень та без претензій.

Натомість ПрАТ "Могилів-Подільський консервний завод" в порушення умов договору товар оплатило частково в сумі 279 680,00 грн, що підтверджується банківськими виписками від 21.07.2020 р. на суму 172 000,00 грн, від 29.07.2020 р. на суму 65 000,00 грн та від 30.07.2020 р. на суму 42 680,00 грн.

Крім того 23.03.2021 відповідачем згідно платіжного доручення від 23.03.2021 № 329 перераховано позивачу в рахунок оплати переданого йому ПрАТ "Сад України" товару 20 000,00 грн.

Станом на день подання даної позовної заяви до суду заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 163 140,00 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Суд зазначає, що оскільки умовами договору сторонами не визначено строк оплати покупцем переданого йому товару продавцем, обов`язок покупця оплатити товар, зважаючи на приписи статті 692 ЦК України, виник з моменту його прийнятгя.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/626/17 та від 21.10.2019 у справі № 908/2258/18.

З врахуванням встановленого оплата отриманого товару відповідно до видаткових накладних є - 22.07.2020 р., 25.07.2020 р., 29.07.2020 р. та 04.09.2020 р.

При цьому суд зазначає, що відповідачем платіжними дорученнями № 93 від 31.08.2021 р. та №83 від 30.08.2021р. на суму 1000,00 грн було сплачено суму основного боргу в розмірі 163 140,00 грн та , що становить суму боргу за укладеним договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, та факт сплати суми основного боргу після подання позову до суду, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 163 140,00 грн суми основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

Водночас як видно з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, а саме щодо розрахунків за поставлений товар.

Крім того судом розглянуто вимогу про стягнення з відповідача 3 388,17 грн 3 % річних, 12 976,59 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою системи "ЛІГА ЗАКОН", розрахунки заявлених до 3 388,17 грн 3 % річних, 12 976,59 грн інфляційних втрат за період з 07.09.2020-17.05.2021р.р. судом не виявлено помилок.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення 3 388,17 грн 3 % річних, 12 976,59 грн інфляційних втрат, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З врахуванням встановлених обставин у справі суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 1315, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" (вул. Дністровська,60, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000, ідент. код 00373965) на користь Приватного акціонерного товариства "Сад України" (вул. Садова,1, с. Дмитрашівка, Пішанський район, Вінницька обл., 24714, ідент. код 00414316) 3 388,17 грн 3 % річних, 12 976,59 грн інфляційних втрат та відшкодування витрат на сплату судового збору в сумі 2 692,58 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Закрити провадження у справі № 902/566/21 в частині вимоги про стягнення 163 140,00 грн боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору в цій частині.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення представника позивача -

Повне рішення складено 06 вересня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Садова,1, с. Дмитрашівка, Пішанський район, Вінницька обл., 24714)

3 - відповідачу (вул. Дністровська,60, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)