ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3530/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 про повернення позовної заяви, прийняту суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса,

у справі №916/3530/20

за позовом: ОСОБА_2

до відповідачів:

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой";

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Сек`юріті Консалт"

про визнання недійсними рішень загальних та установчих зборів, скасування реєстраційних дій та визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/3530/20 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єнікіой" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Сек`юріті Консалт" про визнання недійсними рішень загальних та установчих зборів, скасування реєстраційних дій та визнання недійсним договору.

25.01.2021 до місцевого господарського суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору б/н від 22.01.2021 (вх.№169/21 від 25.01.2021), в якій остання просила визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Єнікіой", оформлене протоколом №2 від 27.04.2017.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що оспорюване рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Єнікіой", оформлене протоколом №2 від 27.04.2017, було прийняте особами, які не були членами зазначеного кооперативу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останній десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

В обґрунтування даної ухвали суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів сплати ОСОБА_1 судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також доказів надіслання останньою учасникам справи копії позову і доданих до нього документів листами з описами вкладення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 (суддя Невінгловська Ю.М.) вищезазначену позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .

Дана ухвала мотивована неусуненням ОСОБА_1 у встановлений місцевим господарським судом строк недоліків її позовної заяви.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання стосовно прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на неотриманні ним копії ухвали Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у зв`язку з чим висновок місцевого господарського суду про сплив строку на усунення недоліків вказаного позову є необґрунтованим.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та роз`яснено останнім про їх право в строк до 05.05.2021 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

23.04.2021 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 до повернення матеріалів оскарження ухвали з суду касаційної інстанції.

28.04.2021 касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі №916/3530/20 разом з матеріалами оскарження ухвали місцевого господарського суду була надіслана судом апеляційної інстанції до Верховного Суду.

29.04.2021 до апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 29.04.2021 (вх.№1676/21/Д3 від 29.04.2021), в якому остання просила Південно-західний апеляційний господарський суд направити до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду всі матеріали справи №916/3530/20, попередньо витребувавши їх з Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 29.04.2021 (вх.№1676/21/Д3 від 29.04.2021) та зупинено дане апеляційне провадження до повернення матеріалів оскарження вказаної ухвали з суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 та ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі №916/3530/20.

В подальшому після повернення до суду апеляційної інстанції матеріалів оскарження вищенаведеної ухвали місцевого господарського суду у зв`язку з перебуванням судді Філінюка І.Г. у відпустці з 26.07.2021 по 27.08.2021 за розпорядженням керівника апарату суду №211 від 02.08.2021 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали у справі №916/3530/20 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 02.08.2021 справу №916/3530/20 прийнято до свого провадження; поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 22.04.2021 (вх.№1676/21/Д2 від 23.04.2021) про розгляд вказаної апеляційної скарги з викликом сторін та на підставі всіх матеріалів справи.

Учасники справи своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За умовами частин першої, п`ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Таким чином, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, застосуванню підлягають приписи процесуального закону, якими регламентовано порядок пред`явлення зустрічного позову.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

В силу частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, та сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Отже, при звернення до суду з позовом третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, повинна надати до суду докази направлення цієї позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасниками справи листами з описами вкладення, а також докази сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а у разі звільнення від сплати судового збору - документи, які підтверджують визначені законом підстави для звільнення від сплати останнього.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання позову та направлення іншим учасникам справи листами з описами вкладення копії позовної заяви з додатками, беручи до уваги те, що необхідність вчинення цих дій передбачена безпосередньо положеннями Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання позовної заяви певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору та направлення позову з доданими до нього документами іншим учасникам справи, такі дії мають бути вчинені.

За умовами частин першої, другої та четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Між тим ОСОБА_1 до поданого нею позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не було додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також доказів надіслання учасникам справи листами з описами вкладення копії цього позову з додатками, що стало підставою для постановлення Господарським судом Одеської області ухвали від 25.01.2021 про залишення зазначеної позовної заяви без руху з наданням ОСОБА_1 десятиденного строку з дня вручення вказаної ухвали для усунення вищенаведених недоліків.

Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме: у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Копію вищезазначеної ухвали Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 ОСОБА_1 було направлено за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана самим заявником безпосередньо в його позовній заяві.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №810, в якому у графі "Розписка в одержанні" проставлений особистий підпис одержувача, копію ухвали Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 ОСОБА_1 було отримано 04.02.2021.

За таких обставин, кінцевий строк для усунення ОСОБА_1 недоліків її позовної заяви сплив 15.02.2021.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження усунення недоліків, зазначених в ухвалі Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевий господарський суд обґрунтовано повернув ОСОБА_1 подану нею позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

При цьому колегією суддів також враховується, що ухвала про повернення позовної заяви ОСОБА_1 у справі №916/3530/20 була постановлена судом першої інстанції не одразу 16.02.2021, тобто не наступний день після спливу строку на усунення недоліків), а лише 08.04.2021, у зв`язку з чим заявник мав достатньо часу для звернення до Господарського суду Одеської області з клопотанням про усунення недоліків позову та для порушення питання про поновлення процесуального строку на звернення з таким клопотанням у разі наявності поважних причин його пропуску.

Щодо доводів апелянта про неотримання ним копії ухвали Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 про залишення позовної заяви без руху апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Системний аналіз Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить про те, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками "Укрпошти" своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території населеного пункту чи країни або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою, вказаною в повідомленні про вручення поштового повідомлення).

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 30.11.2020 у справі №806/1943/18.

Отже, колегія суддів зауважує на тому, що відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом перебувають поза контролем відправника, тобто відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі, у зв`язку з чим відправник не може відповідати за доставку кореспонденції. Водночас у разі доставки рекомендованого відправлення, на адресу відправника повертається повідомлення про вручення. У разі повернення повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про доставку (вручення) відповідному адресату за належною адресою, презюмується, що воно отримано уповноваженою особою.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2018 у справі №820/6755/16.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги надіслання поштового відправлення №810 ОСОБА_1 за належною адресою, повернення відповідного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення до суду першої інстанції з відміткою про доставку (вручення) адресату та відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження порушення оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість посилань скаржника на неотримання ним копії ухвали Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі №916/3530/20 про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, що узгоджується зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вказаною, зокрема, в рішенні останнього у справі "Пономарьов проти України".

За таких обставин, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 , як особа, безпосередньо заінтересована у прийнятті поданої нею позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимого щодо предмета спору, до розгляду з первісним позовом у справі №916/3530/20 повинна була цікавитись станом розгляду її позову, при цьому будь-які докази на підтвердження об`єктивної неможливості скаржника вжити заходів для контролю вирішення питання про прийнятність її позову судом першої інстанції у матеріалах справи відсутні.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема і процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного руху судового процесу. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, право на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законом, відтак повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Водночас колегія суддів роз`яснює скаржнику, що повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не перешкоджає зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку для розгляду в межах окремого самостійного провадження, а також наголошує на тому, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 174, 232, 233, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2021 у справі №916/3530/20 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.08.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук