РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2021Справа № 910/6130/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція";

до Акціонерного товариства "Універсал Банк";

про стягнення 94 361,36 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Мартьянова Л.В., довіреність № 14 від 07.04.21;

Від відповідача: Муха Д.О., довіреність № 2321 від 05.07.21.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Універсал банк" про стягнення 94 361,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири № 74, будинку 10А по вул. Окіпної Раїси у м. Києві, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 85 023,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 462,00 грн., 3% річних у розмірі 2 876,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками в якому, серед іншого, просить розгляд справи проводити і судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 cудове засідання призначено на 22.06.2021.

У судовому засіданні 22.06.2021 оголошено перерву до 13.07.2021 р.

У судовому засіданні 13.07.2021 оголошено перерву до 27.07.2021 р.

Під час розгляду спору в судовому засідані 27.07.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.07.2021 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VI1 виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку № 10а по вул. Окіпної Раїси в м. Києві з 01.07.2014 року здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», що підтверджується переліком, затвердженим Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, на підставі ліцензії, копія якої міститься у матеріалах справи.

26.06.2017 року зареєстровано право власності AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» на об`єкт нерухомогого майна за адресою: 02002, м.Київ, вул. Окіпної Раїси, 10-А, кв.74 (квартиру загальною площею 146,6 кв.м., житловою 92,3 кв.м.

Право власності AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» на вказаний вище об`єкт нерухомості підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також не заперечується відповідачем.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не оплатив надані останнім послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з вересня 2017 по грудень 2020, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 57 894,34 грн. з централізованого опалення та 27 128,82 грн. заборгованість з постачання гарячої води.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.04.2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 року у справі № 904/7377/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у чинній з 10.12.2017 року по теперішній час редакції) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, з огляду на факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» у період з вересня 2017 по грудень 2020.

При цьому, позивачем повинно бути доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів факт надання послуг, їх обсяг, вартість, а також настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг.

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

За умовами частини 1 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у чинній з 10.12.2017 року по теперішній час редакції) ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підтвердження надання відповідачу послуг з централізованого опалення на загальну суму 57 894,34 грн. за спірний період, долучено до матеріалів справи акт постановки приладу комерційного обліку СА-97/2М від 17.11.2006 за адресою вул. Окіпної Раїси, 10А м. Київ, готовим до опалювального сезону згідно актів про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до опалювального сезону 2017-2018р.р, 2018-2019р., 2019-2020 рр., 2020-2021рр.

Надання послуг з опалення, що надавалися в межах опалювального періоду, підтверджується нарядами: наряд від 05.10.2017 № 65458 підключення; наряд від 10.04.2018 № 70199 відключення; наряд від 24.10.2018 № 164 підключення; наряд від 05.04.2019 № 7446 відключення; наряд від 25.10.2019 № 7446 підключення; наряд від 05.04.2020 № 9519 відключення; наряд від 24.10.2020 № 10530 підключення.

Також і у матеріалах справи наявні копії звітів з показаннями приладів будинкового лічильнику теплової енергії за періоди з 15.10.2017 по 19.02.2021 р. Показники будинкового лічильника теплової енергії розподіляються між користувачами приміщень пропорційне до площі займаних споживачами приміщень.

Таким чином, надання послуг з опалення, що надавалися безперервно, в межах опалювальних періодів у будинку за адресою: м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 10А, підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами, згідно переліку, що наведений позивачем у позовній заяві.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості з наданих позивачем послуг з централізованого опалення в період з жовтня 2017 по грудень 2020 сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості з централізованого опалення у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з централізованого опалення в розмірі 57 894,34 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Внаслідок прострочення виконання вищевказаного грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3620,85 грн. інфляційних втрат та 1 570,53 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3620,85 грн. інфляційних втрат та 1 570,53 грн. 3% річних за простроченням сплати платежів за централізоване опалення, підлягають задоволенню повністю відповідно за визначений позивачем період.

Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача за період з жовтня 2017 по грудень 2020 заборгованості з гарячого водопостачання в розмірі 27 128,82 грн.

На підтвердження надання послуги з гарячого водопостачання в розмірі 27 128,82 грн. позивачем долучено до матеріалів справи бухгальтерську довідку станом на 01.01.2021 р., згідно якої відповідачу було нараховану спірну заборгованість з розрахунку на кількість прописаних мешканців (3 особи) та кількості м3 на 1 особу/кількість м3 по лічильнику (3,00).

Жодних інших доказів на підтвердження факту та кількості наданих послуг, зокрема, актів зняття показників лічильника, позивачем до суду представлено не було.

Також з матеріалів справи вбачається, що із зазначених позивачем 3-х зареєстрованих осіб, у квартирі 74 за адресою: м.Київ, вул. Окіпної Раїси, 10-А, фактично, зареєстровано одну особу, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і з 02.06.2020 зареєстрованим за адресою не значиться, що підтверджено в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2020. Натомість, позивачем не враховано такої інформації при здійсненні розрахунків.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання ним послуг з гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач, а надана позивачем копія бухгальтерської довідки не є належними доказами на підтвердження факту надання послуг з гарячого водопостачання, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених вище обставин, суд позбавлений можливості встановити з якого моменту боржник у спірних правовідносинах вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати цих послуг, що відповідно, визначає право кредитора вимагати стягнення сум 3% річних та індексу інфляції в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, враховуючи відсутність між сторонами договірних правовідносин.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код 21133352) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ідентифікаційний код 37739041) 57 894 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 34 коп. заборгованості з централізованого опалення, 3 620 (три тисячі шістсот двадцять) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 1 570 (одну тисячу п`ятсот сімдесят) грн. 53 коп. 3% річних та судовий збір у розмірі 1 517 (одна тисяча п`ятсот сімнадцять) грн. 62 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.08.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко