ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Справа № 902/282/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Гудак А.В.,

судді Мельника О.В.,

судді Петухова М.Г.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Давиденко Ю.В. адвокат

відповідача: не з''явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" на рішення Господарського суду Вінницької області 02.07.21р. в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21 (суддя Тварковський А.А., м.Вінниця, повний текст складено 12.07.2021 року)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" (вул. Гагаріна, буд. 33, с. Китайгород, Іллінецький район, Вінницька область, 22751)

до: Фермерського господарства "Інтер-Агро" (вул. Героїв Майдану, 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, 23400)

про стягнення 285381,38 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Воларі" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Фермерського господарства "Інтер-Агро" про стягнення 285381,38 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" до Фермерського господарства "Інтер-Агро" про стягнення 285381,38 грн. задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Інтер-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" 42915,97 грн. - пені; 7363,55 грн. - інфляційних втрат; 2168,57 грн. - 3% річних та 786,72 грн. - витрат на сплату судового збору. В стягненні50399,2 грн. штрафу; 102945,59 грн. додаткових витрат та 79588,5 грн. упущеної вигоди - відмовлено, у зв`язку з чим витрати на сплату судового збору в сумі 3494 грн. залишено за позивачем.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що матеріали справи не підтверджують односторонньої відмови відповідача від поставки товару, яка відбулась, хоча і не в повному обсязі та поза межами встановленого строку. При цьому позивачем такий товар прийнято, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними: № 60 від 09.10.2020 на суму 280 000 грн., № 62 від 09.10.2020 на суму 300 000,00 грн. та № 89 від 03.11.2020 на суму 219 973,50 грн.

Крім того відмовляючи у стягненні збитків, суд першої інстанції зазначив, що пунктом 1.2 Договору-2 продавець гарантував, що товар, який поставляється, належить йому на праві власності, неподарований, непроданий, не є предметом розгляду судових справ, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, не є предметом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяженню чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України. А тому, суд першої інстанції зробив висновок, що позивач зобов`язався поставити «Тегра Україна ЛТД» товар, який був у нього у власності уже на момент укладення такого договору, тобто станом на 17.08.2020.

Не погоджуючись частково з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Воларі" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/282/21 від 02 липня 2021 року в частині відмови у стягненні з Фермерського господарства «ІНТЕР-АГРО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАРІ» 50 399,2 грн штрафу; 102 945,59 грн додаткових витрат та 79 588 грн упущеної вигоди.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАРІ» (вул. Гагаріна, буд. 33, с. Китайгород, Іллінецький район, Вінницька область, 22751; ідентифікаційний номер 38046172) щодо стягнення з Фермерського господарства «ІНТЕР-АГРО» (вул. Героїв Майдану, 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, 23400, ідентифікаційний номер 39551109) 50 399,2 грн штрафу; 102 945,59 грн додаткових витрат та 79 588 грн упущеної вигоди.

Стягнути з Фермерського господарства «ІНТЕР-АГРО» (вул. Героїв Майдану, 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, 23400, ідентифікаційний номер 39551109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАРІ» (вул. Гагаріна, буд. 33, с. Китайгород, Іллінецький район, Вінницька область, 22751; ідентифікаційний номер 38046172) 50 399,2 грн штрафу; 102 945,59 грн додаткових витрат та 79 588 грн упущеної вигоди .

В решті рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/282/21 від 02 липня 2021 року залишити без змін.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 50 399,20 грн відповідно до положень пункту 5.1 Договору поставки № 17-08-20-3 від 17.08.2020, укладеного між ТОВ «ВОЛАРІ» та ФГ «ІНТЕР-АГРО» не врахував, що відповідач взагалі не поставив позивачу 21,73 т товару (105,3-83,57), загальною вартістю 208 010,32 грн. (1007983,82-799973,50). Тобто, у цій частині відповідач своїми фактичним діями відмовився від поставки товару. Таким чином, скаржник вважає, що оскільки своєчасної поставки Товару за Договором-1 не було взагалі, сума несвоєчасно поставленого товару становить повну вартість товару - 1 007 983,82 грн. Отже, за односторонню відмову відповідача від поставки товару він зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 50 399,20 грн (1007983,82 x5%).

Також, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача суми завданих збитків, що складаються із 79 588,50 грн. упущеної вигоди та 102 945,59 грн. додаткових витрат. Скаржник вважає, що в розрізі Договору-2 з «Тегра Україна ЛТД», позивач правомірно розраховував, що за Договором-1 він витратить на придбання у Відповідача 97 т Товару загалом 928 532,50 грн, які після цього поставить «Тегра Україна ЛТД» за ціною 1 008 121,00 грн. В результаті таких операцій, власна вигода позивача мала скласти 79 588,50 грн. (1008121,00 - 928532,50). Зазначена сума становить упущену вигоду позивача.

Крім того, оскільки відповідач не поставив товар до 15 вересня 2020 р., з метою виконання своїх зобов`язань перед «Тегра Україна ЛТД», уникнення накладення на нього штрафних санкцій, позивачу довелось в терміновому порядку закуповувати такий товар у іншого постачальника ТОВ «Світоч». Таким чином, порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором-1 спричинило для позивача додаткові витрати у розмірі 102 945,59 грн(1111066,59 - 1008121,00). Зазначена сума становить різницю між фактичними витратами TOB «ВОЛАРІ» на закупівлю 97 т соняшнику у ТОВ «Світоч» та доходом, отриманим за продаж тих же 97 т соняшнику «Тегра Україна ЛТД». Адже фактично позивач поніс додаткові витрати для виконання свого зобов`язання перед контрагентом та недопущення застосування заходів відповідальності.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" на рішення Господарського суду Вінницької області 02.07.2021 в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21та розгляд апеляційної скарги призначено на 18 серпня 2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні 18.08.2021 підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 у справі №924/282/21 в частині відмови у стягненні з Фермерського господарства «Інтер-Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Воларі» 50 399,2 грн. штрафу; 102 945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди.

В судове засідання 18.08.2021 Фермерське господарство «Інтер-Агро» своїх представників не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(AlimentariaSanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Фермерського господарства «Інтер-Агро».

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Воларі» в судовому засіданні 18.08.2021 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Воларі`слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102 945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21 без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Воларі" та Фермерським господарством "Інтер-Агро" укладено Договір поставки №17-08-20-3 (далі за текстом - договір 1) (а.с.13-15).

Відповідно до п. 1.1. договору 1, ФГ "Інтер-Агро" зобов`язується поставити (передати) у власність ТОВ «Воларі» соняшник врожаю 2020 року, у кількості 105,3 тонн +/- 5 % за вибором ТОВ «Воларі», а ТОВ «Воларі» - прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.1. Договору 1 передбачено, що базова ціна Товару без ПДВ за цим Договором складає 7977,08 грн. за одну метричну тонну. Базова ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 9572,5 грн., що є еквівалентом 350 доларів США на дату укладення цього Договору згідно офіційного курсу НБУ у розмірі 27,35 грн/долар США. Загальна сума Договору складає 839986,52 грн., крім того ПДВ 167997,3 грн., всього 1007983,82 грн. +/- 5%.

За умовами п. 3.3. договору 1, Покупець може здійснювати попередню оплату Товару частково або у повному обсязі.

Поставка Товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зобов`язується здійснити поставку Товару у повному обсязі до 15.09.2020. Поставка Товару здійснюється на умовах DAT склад Покупця (Вінницька обл., смт.Дашів (Інкотермс 2010) (п.п. 4.1., 4.2. договору 1).

Згідно п. 4.3. договору 1, датою поставки партії Товару та переходу права власності є дата, вказана у видатковій накладній з відміткою про прийняття Товару ТОВ «Воларі», оформленій Сторонами у порядку, встановленому чинним законодавством.

В разі, якщо Продавець прострочив поставку Товару у строки, вказані в п.4.1., покупець на власний вибір має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання в односторонньому порядку в односторонньому порядку розірвати даний договір та відмовитися від отримання товару, або змінити вартість товару, що підлягає поставці з огляду на ринкову вартість товару, про що сторони укладають додаткову угоду (п. 4.5. договору 1).

Пунктом 5.1. договору 1 сторони погодили, що за односторонню відмову від поставки Товару Продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми несвоєчасно поставленого Товару.

За порушення строків поставки Товару Продавець сплачує штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості не поставленого Товару за кожний день прострочення поставки (п. 5.2. договору).

Згідно п. 5.3 договору 1, у випадку несвоєчасної оплати покупець зобов`язується сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки.

Даний договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено попередню оплату відповідачу за соняшник згідно договору 1 на загальну суму 1 007 983,82 грн., що відповідає сумі договору 1 з ПДВ та підтверджується платіжними дорученнями: №2146 від 18.08.2020 на суму 300 000 грн.; №2148 від 19.08.2020 на суму 330 000 грн.; №2154 від 19.08.2020 на суму 280 000 грн.; №2158 від 20.08.2020 на суму 97 983,82 грн. (а.с.16-19).

Поставку товару за договором 1 відповідач здійснив частково трьома партіями на загальну суму 799 973,5 грн. з ПДВ вагою 83,57 тонн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними:№60 від 09.10.2020 на суму 280 000 грн.; №62 від 09.10.2020 на суму 300 000 грн.; №89 від 03.11.2020 на суму 219 973,5 грн. (а.с.20-22). Залишок недопоставленого товару становить 21,73 тонни на суму 208 010,32 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний судовий наказ Господарського суду Вінницької області від 23.02.2021 року по справі №902/144/21, яким за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 208010,31 грн. Фермерського господарства "Інтер Агро" попередньої оплати за договором поставки №17-08-20-3 від 17.08.2020 - стягнуто з Фермерського господарства "ІНТЕР АГРО" (вул. Героїв Майдану, 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, 23400; код ЄДРПОУ- 39551109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛАРІ" (вул. Гагаріна, буд. 33, с. Китайгород, Іллінецький район, Вінницька область, 22751; код ЄДРПОУ- 38046172) 208 010,31 грн - попередньої оплати за Договором поставки №17-08-20-3 від 17.08.2020 та 227,00 грн - відшкодування витрат на сплату судового збору (а.с.23-25).

Докази нечинності чи скасування вказаного судового наказу в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано.

17 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Воларі" (Продавець) та Дочірнім підприємством закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна" (Покупець) укладено Договір поставки №40-33-20-0028 (далі за текстом - договір 2) (а.с.26-28).

Пунктом 1.1. договору 2, передбачено, що Продавець зобов`язується поставити (передати) у власність Покупця соняшник врожаю 2020 року, у кількості 97 тонн +/- 5% за вибором Покупця (Товар), а Покупець - прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

За умовами п.1.2. договору 2, продавець гарантує, що товар, який поставляється, належить йому на праві власності, неподарований, непроданий, не є предметом розгляду судових справ, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, не є предметом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяженню чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Згідно п. 3.1. договору 2 базова ціна Товару без ПДВ за цим Договором складає 8 660,83 грн. за одну метричну тонну. Базова ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 10 393 грн., що є еквівалентом 380 доларів США на дату укладення цього Договору згідно офіційного курсу НБУ у розмірі 27,35 грн/ долар США.

Загальна сума Договору складає 840 110,83 грн., крім того ПДВ 168 020,17 грн. всього - 1 008 121 грн. +/- 5% (п. 3.1. договору 2).

Відповідно доп.п. 4.1., 4.2. Договору 2, поставка Товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зобов`язується здійснити поставку Товару у повному обсязі до 15.09.2020. Поставка Товару здійснюється на умовах DAT склад Покупця (Вінницька обл., м. Гайсин, вул. Станційна, 2 (Інкотермс 2010).

Згідно п. 4.3. договору 2, датою поставки партії Товару та переходу права власності є дата, вказана у видатковій накладній з відміткою про прийняття товару покупцем, оформленій Сторонами у порядку, встановленому чинним законодавством.

В разі, якщо Продавець прострочив поставку Товару у строки, вказані в п.4.1., Покупець на власний вибір має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання в односторонньому порядку в односторонньому порядку розірвати даний договір та відмовитися від отримання товару, або змінити вартість товару, що підлягає поставці з огляду на ринкову вартість товару, про що сторони укладають додаткову угоду (п. 4.5. договору 2).

Пунктом 6.1. Договору 2 сторони погодили, що за односторонню відмову від поставки Товару Продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми несвоєчасно поставленого Товару.

За порушення строків поставки Товару Продавець сплачує штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості не поставленого Товару за кожний день прострочення поставки (п. 6.2. договору 2).

Відповідно до п. 6.3 договору 2, у випадку несвоєчасної оплати покупець зобов`язується сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день затримки.

Даний договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

Згідно з видатковими накладними: №146 від 17.09.2020 на суму 197 155.21 грн.; №150 від 18.09.2020 на суму 691 758,08 грн.; №152 від 19.09.2020 на суму 119 207,71 грн. позивачем виконано зобов`язання за Договором 2 щодо поставки Товару Дочірньому підприємству закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна" на умовах передплати у повному обсязі на загальну суму 1 008 121 грн. (а.с.29-31).

З матеріалів справи вбачається прострочення поставки Товару за договором 1.

Позивач зазначає, що з метою виконання зобов`язання перед Дочірнім підприємством закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна" згідно договору 2, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світоч" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Воларі" (Продавець) 16.09.2020 укладено Договір купівлі-продажу №16/09-20 (а.с. 35-37).

В свою чергу, скаржник стверджує, що Договір 1 та Договір 2 укладені з метою отримання доходу, оскільки позивач мав намір купити у відповідача товар за нижчою ціною та продати Дочірньому підприємству закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) за вищою ціною, що підтверджується умовами таких договорів.

Виконання Договору купівлі-продажу №16/09-20 від 16.09.2020 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Воларі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світоч" щодо поставки Товару та здійснення оплати, підтверджується наявними в матеріалах справи накладними та платіжними дорученнями (а.с. 38-47).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку, щодо поставки товару за Договором 1 позивачем заявлено до стягнення з Фермерського господарства "Інтер-Агро" 50399,2 грн. - штрафу; 42915,97 грн. - пені; 7363,55 грн. - інфляційних втрат; 2168,57 грн. - 3% річних; 102945,59 грн. - понесених додаткових витрат та 79588,5 грн. - упущеної вигоди. Упущену додаткову вигоду (79588,5 грн.) позивач визначає в сумі різниці в ціні Договору 2 та Договору 1 (10081121 грн. - 988532,5 грн.), тобто в сумі запланованого заробітку в результаті укладення вказаних договорів.

Понесені додаткові витрати у розмірі 102 945,59 грн. позивач вважає суму, що становить різницю між фактичними витратами Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" на закупівлю 97 т соняшнику у Товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" та доходом, отриманим за продаж тих же 97 т соняшнику Дочірньому підприємству закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна ЛТД" (1111066,59 грн. - 1008121 грн.), вказуючи, що позивач внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором 1 фактично поніс додаткові витрати для виконання свого зобов`язання перед контрагентом за Договором 2 та недопущення застосування заходів відповідальності за таким договором.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Воларі» звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "Інтер-Агро" про стягнення 285381,38 грн., з яких: 50399,2 грн. - штрафу; 42915,97 грн. - пені; 7363,55 грн. - інфляційних втрат; 2168,57 грн. - 3% річних; 102945,59 грн. - понесених додаткових витрат та 79588,5 грн. - упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" до Фермерського господарства "Інтер-Агро" про стягнення 285381,38 грн. задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Інтер-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" 42915,97 грн. - пені; 7363,55 грн. - інфляційних втрат; 2168,57 грн. - 3% річних та 786,72 грн. - витрат на сплату судового збору. В стягненні 50399,2 грн. штрафу; 102945,59 грн. додаткових витрат та 79588,5 грн. упущеної вигоди - відмовлено, у зв`язку з чим витрати на сплату судового збору в сумі 3494 грн. залишено за позивачем.

Як вбачається з апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021в частині відмови у стягненні з Фермерського господарства «ІНТЕР-АГРО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАРІ» 50 399,2 грн. штрафу; 102 945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди. В решті рішення позивачем не оскаржується.

Отже, рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 у справі №902/282/21, з урахуванням вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови у стягненні з Фермерського господарства «ІНТЕР-АГРО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАРІ» 50 399,2 грн. штрафу; 102 945,59 грн додаткових витрат та 79 588 грн упущеної вигоди.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Щодо позовних вимог стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50 399,20 грн. відповідно до положень пункту 5.1 Договору поставки № 17-08-20-3 від 17.08.2020, укладеного між ТОВ «ВОЛАРІ» та ФГ «ІНТЕР-АГРО», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов зазначеного договору-1 ФГ «ІНТЕР АГРО» зобов`язалось поставити (передати) у власність покупця соняшник врожаю 2020 року, у кількості 105,3 тон +1-5% за вибором покупця (надалі - «товар»), а покупець - прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1 договору-1).

Базова ціна Товару без податку на додану вартість (ПДВ) за цим Договором складає 7 977,08 грн за одну метричну тонну. Базова ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 9 572,50 грн, що є еквівалентом 350 доларів США на дату укладення цього Договору згідно офіційного курсу Національного Банку України у розмірі 27,35 грн/долар СІЛА. Загальна сума Договору складає 839986,52 гривень, крім того ПДВ 167 997,30 гривень, всього - 1 007 983,82 (один мільйон сім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 82 коп. +/- 5% (п. 3.1 договору-1).

Покупець може здійснювати попередню оплату Товару частково або у повному обсязі (п. 3.3 договору-1). Зобов`язання Покупця по сплаті Товару є виконаними в момент списання коштів з поточного рахунку Покупця відповідно до реквізитів, вказаних в розділі 11 цього Договору-1 та у рахунку-фактурі. Ризики не зарахування коштів на поточний рахунок Продавця несе Продавець (п. 3.5 договору-1).

Поставка Товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зобов`язується здійснити поставку Товару у повному обсязі до 15 вересня 2020 року (п.4.1 Договору-1). Датою поставки партії Товару та переходу права власності є дата, вказана у видатковій накладній з відміткою про прийняття Товару Покупцем, оформленій Сторонами у порядку, встановленому чинним законодавством (п. 4.3 Договору-1).

Платежами від 18, 19 та 20 серпня ТОВ «ВОЛАРІ» перерахувало ФГ «ІНТЕР АГРО» 1 007 983,82 грн. Таким чином, позивач станом на 20 серпня 2020 р. повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем щодо розрахунку за товар шляхом його попередньої оплати.

Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання за Договором поставки №17-08-20-3 щодо поставки товару підтверджується матеріалами справи, позаяк поставку здійснено не в повному обсязі та поза межами обумовленого строку (до 15.09.2020). Часткова поставка здійснена лише в жовтні-листопаді 2020 року відповідно до видаткових накладних: №60 від 09.10.2020 на суму 280 000 грн.; №62 від 09.10.2020 на суму 300 000 грн.; №89 від 03.11.2020 на суму 219 973,5 грн. на загальну суму 799 973,5 грн. в кількості 83,57 тонн. Позивачу недопоставлено 21,73 тонн на суму 208 010,32 грн.

Пунктом 5.1. договору 1 передбачено, що за односторонню відмову від поставки Товару Продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми несвоєчасно поставленого Товару.

На підставі вказаного пункту договору позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 399,20 грн. 5 % від загальної суми договору 1 007 983,82 грн.

Позовні вимоги в цій частині мотивовані тим, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань за договором в частині поставки товару у кількості 105,3тонн. Одностороння відмова відповідача від поставки товару, як зазначив позивач, є те, що своєчасної поставки товару за договором-1 не було взагалі, сума несвоєчасно поставленого товару становить повну вартість товару - 1 007 983,82 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4, ч.1 ст.203 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018 у справі №908/1661/17, принцип свободи договору, передбачений статтями 3, 627 ЦК України, не є абсолютним. Зокрема, свобода укладення договору обмежена урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відтак, свобода укладення договору також є обмеженою зазначеними критерієм, а невідповідність таким критеріям умов укладеного договору повинна враховуватись судами з метою захисту прав та законних інтересів обох сторін з метою забезпечення дотримання принципів, передбачених частиною 3 статті 2 ГПК України.

Оцінивши докази, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що твердження позивача про односторонню відмову відповідача від виконання зобов`язань з поставки товару є необґрунтованим, не відповідає вищезазначеним принципам та фактичним обставинам справи.

За загальним правилом, зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від його виконання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Одностороння відмова від договору є одним з правових наслідків порушення зобов`язання, передбачених ст. 611 ЦК України.

Згідно з приписами ч.3 ст. 612 ЦК України кредитор може відмовитися від прийняття виконання зобов`язання, якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило для нього інтерес.

Зі змісту ч.1 ст. 615 ЦК України слідує, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання може бути повною або частковою. В разі повної відмови зобов`язання припиняється. Часткова відмова має наслідком зміну умов зобов`язання, припинення його в частині змісту, від якої відмовляється потерпіла сторона.

Згідно з ч.1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець також має право відмовитись від переданого товару (його частини), його оплати або від договору купівлі-продажу, зокрема у випадках, передбачених ст. ст. 670-672, 678, 684 ЦК України).

Тобто, відповідно до присів чинного законодавство відмова від зобов`язання означає односторонню волю кредитора. Він повідомляє боржника про свою відмову і з цього моменту зобов`язання вважається припиненим.

Законом не встановлено права відмови продавця від зобов`язання поставити товар за договором поставки, крім випадків, передбачених ч.4 ст.690, ч.4 ст.692 ЦК України, коли покупець може відмовитись від договору купівлі-продажу.

Договором поставки №17-08-20-3 від 17.08.2020 також не передбачено умов щодо права Продавця в односторонньому порядку відмовитись від зобов`язань, зокрема від поставки товару, в тому числі часткової.

Натомість в пункті 4.5 вказаного договору поставки передбачено, що в разі, якщо Продавець прострочив поставку товару у строки, вказані в п. 4.1, Покупець на власний вибір має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання в односторонньому порядку або в односторонньому порядку розірвати даний договір та відмовитись від отримання товару, або змінити вартість товару, що підлягає поставці з огляду на ринкову вартість товару, про що сторони укладають додаткову угоду.

Із досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що відповідач (Продавець за договором) на виконання умов договору поставки здійснив часткову поставку обумовленого договором товару (соняшник) із загальної кількості 97 тонн поставлено 83,57 тонн на суму 799 973,50 грн. Недопоставлено 21,73 тонн соняшника на суму 208 010,32 грн.

В матеріалах справи відсутні докази, які б дійсно свідчили саме про односторонню відмову з боку відповідача від поставки товару (його частини) за договором. Неможливість належного виконання зобов`язання не є тотожним односторонній відмові від зобов`язань за договором поставки, в тому числі часткової.

Крім того, штраф в п. 5.1 договору 1, визначено в розмірі 5% від суми несвоєчасно поставленого товару, тобто вартості всієї кількості товару, обумовленої договором (105,3тонн +/- 5%). З цього слідує висновок, що вказаною штрафною санкцією забезпечено виконання зобов`язання з боку продавця в цілому, тоді як товар частково був поставлений відповідачем та прийнятий позивачем, хоча і не в повному обсязі та поза межами встановленого строку, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними: № 60 від 09.10.2020 на суму 280 000 грн.; № 62 від 09.10.2020 на суму 300 000 грн. та № 89 від 03.11.2020 на суму 219 973,5 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності односторонньої відмови відповідача від поставки товару, тому заявлена позивачем вимога про стягнення з Фермерського господарства "Інтер-Агро" 50399,2 грн. штрафу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Поряд з цим, позивач стверджує, що невиконанням зобов`язань Фермерським господарством "Інтер-Агро" за Договором 1 Товариству з обмеженою відповідальністю "Воларі" завдані збитки у розмірі 102 945,59 грн., які заявлено як додаткові витрати, а також збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 79 588,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 79 588,5 грн. позивач посилається на те, що 17 серпня 2020 р. між Позивачем та Дочірнім підприємством закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) «Тегра Україна ЛТД» (надалі - «Тегра Україна ЛТД») було укладено Договір поставки № 40-33-20-0028.

Відповідно до п. 1.1 Договору-2 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець (ТОВ «Воларі») зобов`язується поставити (передати) у власність Покупця («Тегра України ЛТД») соняшник врожаю 2020 року, у кількості 97,00 (дев`яносто сім) тонн +/-5% за вибором Покупця (надалі - «Товар»), а Покупець - прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Базова ціна Товару без ПДВ за цим Договором складає 8 660,83 грн. за одну метричну тонну. Базова ціна Товару з ПДВ за цим Договором складає 10 393,00 грн., що є еквівалентом 380 доларів США на дату укладення цього Договору згідно офіційного курсу НБУ у розмірі 27,35 грн./долар США (п. 3.1 Договору- 2).

Згідно із умовами п. 4.1 Договору-2 поставка Товару може здійснюватися окремими партіями. Продавець зобов`язується здійснити поставку Товару у повному обсязі до « 15» вересня 2020 р.

Тобто, за даним Договором-2 Позивач зобов`язався поставити «Тегра Україна ЛТД» товар за ціною 10 393,00 грн. з ПДВ за 1 метричну тонну до 15 вересня 2020 р.

Позивач звертає увагу, що предмет Договору-2 є ідентичним предмету за Договором-1, також умовами обох Договорів визначені вимоги щодо якості товару, які є ідентичними. Таким чином, фактично Позивач мав намір купити у Відповідача соняшник врожаю 2020 р. (105,3 т) та певну його кількість (97 т) продати «Тегра Україна ЛТД» за ціною, що вища від закупівельної.

За умовами Договору-1 ціна за 1 метричну тону складає 9 572,50 грн., а за Договором-2 - 10 393,00 грн. Оплата, згідно умов Договору 2 здійснена в повному обсязі в сумі 1 008 121,00 грн. згідно платіжних доручень №36076 від 18.08.2020 року на суму 330000,00 грн., №36085 від 18.08.2020 року на суму 339060,50 грн., №36097 від 19.08.2020 року на суму 339060,50 грн. (а.с. 32-34).

плата ОПоставка за даним Договором-2 фактично відбувалась наступним чином:

1) 17 вересня 2020 р. Позивач поставив «Тегра Україна ЛТД» соняшник врожаю 2020 р. у кількості 18,97 т на суму 197 155,21 грн (з урахуванням ПДВ) за видатковою накладною № 146;

2) 18 вересня 2020 р. Позивач поставив «Тегра Україна ЛТД» соняшник врожаю 2020 р. у кількості 66,56 т на суму 691 758,08 грн (з урахуванням ПДВ) за видатковою накладною № 150;

3) 19 вересня 2020 р. Позивач поставив «Тегра Україна ЛТД» соняшник врожаю 2020 р. у кількості 11,47 т загалом на суму 119 207,71 грн. (з урахуванням ПДВ) за накладною № 152.

Таким чином, в розрізі Договору-2 з «Тегра Україна ЛТД», позивач зазначає, що за Договором-1 він витратить на придбання у відповідача 97 т. товару загалом 928 532,50 грн., які після цього поставить «Тегра Україна ЛТД» за ціною 1 008 121,00 грн. В результаті таких операцій, власна вигода позивача мала скласти 79 588,50 грн.(1008121,00 - 928532,50).

В пункті 5.4 договору поставки, укладеного між позивачем та відповідачем, встановлено, що сплата стороною визначених цим договором та (або) чинним законодавством України штрафних санкцій (штрафу, пені) не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої сторони, збитки завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань по договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду), у повному обсязі, а також не звільняє її від обов`язку виконати цей договір в натурі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Проте, колегія суддів зазнає, що неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Крім того, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести фактичне вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів.

Позивач, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 79588,50 грн., повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, при цьому, протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Посилаючись на безпосередній причинний зв`язок між неналежним виконанням зобов`язання відповідачем за Договором 1 та заподіянням збитків, в т.ч. упущеної вигоди, і розміром відшкодування, позивач стверджує, що Договір 1 та Договір 2 укладені позивачем з метою отримання доходу, оскільки позивач мав намір купити у відповідача Товар за нижчою ціною та продати Дочірньому підприємству закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) за вищою ціною, що підтверджується умовами таких договорів. Однак внаслідок прострочення поставки Товару за Договором 1 та з метою виконання зобов`язання перед Дочірнім підприємством закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна" згідно Договору 2 позивачем 16.09.2020 укладено Договір купівлі-продажу № 16/09-20 із Товариством з обмеженою відповідальністю "Світоч".

Разом з тим за змістом п. 1.2. Договору 2 Продавець гарантує, що Товар, який поставляється, належить йому на праві власності, не подарований, не проданий, не є предметом розгляду судових справ, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, не є предметом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяженню чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Таким чином, на момент укладення Договору 2 позивач взяв на себе обов`язок здійснити поставку Товару Дочірньому підприємству закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) "Тегра Україна" до 15.09.2020, належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Воларі" на праві власності. Тобто пов`язаність Договору 1 та Договору 2 виключається, позаяк такі договори укладено однією датою - 17.08.2020 та предметом Договору 1 визначено соняшник врожаю 2020 року, у кількості 105,3 тонн як об`єкт поставки в майбутньому, а предметом Договору 2 соняшник врожаю 2020 року, у кількості 97 тонн, належний позивачу на праві власності.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що у власності позивача на момент укладення Договору 2 не перебував у власності Товар за Договором 1, отже, такий Товар не був об`єктом права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі", внаслідок чого відсутній безпосередній причинний зв`язок між неналежним виконанням зобов`язання відповідачем за Договором 1 та заподіянням збитків, в т.ч. упущеної вигоди в розмірі 79588,50 грн..

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення, відтак відсутні обґрунтовані підстави для з стягнення з відповідача 79588,50 грн. упущеної вигоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитків у розмірі 102 945,59 грн., які заявлено як додаткові витрати.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем вказано, що у зв`язку із не поставкою відповідачем товару (соняшника) в кількості 105,3тони до 15 вересня 2020 року, позивачу довелося придбати 97 тон товару у іншого постачальника ТОВ «Світоч» для належного та своєчасного виконання зобов`язань перед покупцем Дочірнім підприємством закритого акціонерного товариства ТеувесХолдінг (TheeuwesHolding B.V.) «Тегра Україна ЛТД» за договором поставки №40-33-20-0028 від 17.08.2020 року, за підвищеною ціною.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано в матеріали справи копію відповідного договору купівлі-продажу соняшника від 16 вересня 2020 року, укладеного позивачем з ТОВ "Світоч". Також позивач надав докази на підтвердження отримання вказаного товару та здійснення його оплати на користь продавця ТОВ "Світоч" на загальну суму 2 142 028,13 грн. з урахуванням ПДВ згідно видаткових накладних №24 від 16.09.2020 року, №25 від 17.09.2020 року, №27 від 18.09.2020 року в кількості 154,77 тонн, в тому числі 97 тонн на суму 1 333 247,38 грн. з ПДВ (а.с. 35-48).

Заявлений позивачем розмір збитків у вигляді додаткових витрат обґрунтовано різницею між ціною на соняшник за договором поставки, укладеним з відповідачем та ціною соняшника за договором купівлі-продажу, укладеним позивачем з ТОВ "Світоч" ідентичної якості.

Таким чином, позивач вважає, що порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором-1 спричинило для позивача додаткові витрати у розмірі 102 945,59 грн.(1111066,59 - 1008121,00). Зазначена сума становить різницю між фактичними витратами TOB «ВОЛАРІ» на закупівлю 97 т. соняшнику у ТОВ «Світоч» та доходом, отриманим за продаж тих же 97 т соняшнику «Тегра Україна ЛТД». Адже як зазначає позивач, він поніс додаткові витрати для виконання свого зобов`язання перед контрагентом «Тегра Україна ЛТД» та недопущення застосування заходів відповідальності.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що позивачем придбано у ТОВ «Світоч» соняшник за накладними №№24, 25 від 16.09.2020 року в кількості 61,88 тон за ціною 13 599,99 грн. з ПДВ та за накладною №27 від 16.09.2020 в кількості 35,12 тон за ціною 14 000,00 грн. з ПДВ, що в загальному становить, що позивачем сплачено ТОВ «Світоч» за 97 тон соняшника - 1 333 247,38 грн. з ПДВ (841 567,38 грн. + 491 680,00 грн.).

Таким чином, розмір додаткових витрат 102 945,59 грн. заявленого позивачем необгрунтовано належними доказами.

Крім того, колегія суддів відзначає, що матеріалами справи також спростовується твердження представника позивача в судовому засіданні 18.08.2021 року, що вищевказаний розмір додаткових витрат 102 945,59 грн. розрахований без ПДВ, оскільки за накладними №№24, 25 від 16.09.2020 року за 61,88 тон соняшника ціна без ПДВ становить 11333,33 грн. та за накладною №27 від 16.09.2020 за 35,12 тон соняшника ціна без ПДВ становить11 666,67 грн., що в загальному становить, що позивачем сплачено ТОВ «Світоч» за 97 тон соняшника - 1 109 639,91 грн. без ПДВ (701306,46 грн. + 408333,45 грн.).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що 1 109 639,91 грн. без ПДВ - 1008121,00 грн. становить 101 518,91 грн. додаткових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами здійснення додаткових витрат, тоді як пред`явлення вимоги про стягнення 102 945,59 грн. додаткових витрат покладає на позивача обов`язок довести, що укладення позивачем з ТОВ "Світоч" договору купівлі-продажу соняшника від 16 вересня 2020 року, пов`язане з виконання Договору поставки №17-08-20-3 від 17.08.2020, укладеного між позивачем та відповідачем у даній справі.

Проте, як встановлено з матеріалів справи крім твердження позивача про вищевказані обставини у позовній заяві та апеляційній скарзі, та спорідненість договорів поставки та купівлі-продажу, які наявні в матеріалах справи предметами договору - соняшник, не спростовують відсутність безпосереднього причинного зв`язка між неналежним виконанням зобов`язання відповідачем за Договором поставки №17-08-20-3 від 17.08.2020 та Договором купівлі-продажу соняшника від 16.09.2020 року укладеного з ТОВ "Світоч".

Тобто, позивачем не підтверджено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, з якими законодавство пов`язує застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків в даному випадку - додаткових витрат, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 102 945,59 грн. додаткових витрат.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що судом в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Таким чином, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21 без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Повний текст даної постанови складений та підписаний колегією суддів 28.08.2021 року у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Петухова М.Г. у відпустці з 25.08.2021 по 27.08.2021 включно.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воларі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 02.07.2021 в частині відмови у стягненні 50 399,20 грн. штрафу, 102945,59 грн. додаткових витрат та 79 588 грн. упущеної вигоди у справі №902/282/21 без змін.

2. Справу №902/282/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" серпня 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.