ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р. Справа №921/574/20 (921/672/20)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Р.І. Марко

- Б.Д. Плотніцький

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021

у справі №921/574/20 (921/672/20)

за позовом: ВАТ Тернопільобленерго в особі Заліщицького району електричних мереж

до відповідача 1: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України', вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001;

до відповідача 2. Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, вул. О. Кульчицької, буд. 8, м. Тернопіль, 46001

про стягнення заборгованості у сумі 31 221 грн 95 коп., з яких 29 904 грн 00 коп. заборгованість за виконані роботи, 720 грн 69 коп. інфляційні нарахування, 597 грн 26 коп. 3 відсотки річних в межах справи №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України

за участю представників:

від позивача Балда-Денисюк Л.М. представник (довіреність №7782/29 від 30.12.2020)

від відповідача 1 не з`явився.

від відповідача 2 Кавійчик В.П. адвокат (ордер ВО №1017405).

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021, суддя Гевко В.Л., позов ВАТ Тернопільобленерго в особі Заліщицького району електричних мереж було задоволено частково. Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж 30 888 грн 19 коп., з яких: 29904 грн заборгованості за виконані роботи, 388 грн 56 коп. інфляційних нарахувань, 595 грн 63 коп. 3 % річних. У позовних вимогах ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж до відповідача 1: - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відмовлено. В позовних вимогах про стягнення 332 грн 13 коп. інфляційних втрат та 1 (одна) грн 63 коп. 3 % річних, як помилково обрахованих відмовлено. Судові витрати в розмірі 2 079 грн 71 коп. покладено на відповідача 2 - Службу автомобільних доріг у Тернопільській області. Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області в користь ВАТ «Тернопільобленерго» 2079 грн 71 коп. судового збору. Судовий збір в розмірі 22 грн 49 коп. покладено на позивача - ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж.

З даним рішенням не погодилася Служба автомобільних доріг у Тернопільській області і оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 627 ЦК України.

ВАТ Тернопільобленерго подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ДП "Тернопільський облавтодор" подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 справу №921/574/20 (921/672/20) було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Скрипчук О.С., Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 було поновлено апелянту Службі автомобільних доріг у Тернопільській області строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 у справі №921/574/20 (921/672/20).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 було призначено розгляд апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 у справі №921/574/20 (921/672/20) на 02.08.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 розгляд апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Тернопільській області було відкладено на 30.08.2021.

Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №564 від 30.08.2021 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С. було призначено автоматизовану заміну складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі №921/574/20 (921/672/20).

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 справу №921/574/20 (921/672/20) було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, Марко Р.І., Плотніцький Б.Д.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 у справі №921/574/20 (921/672/20) - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №5900/29 від 22.10.2020 (вх.№782 від 22.10.2020) до відповідачів: 1. Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 2. Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, у якій просило суд стягнути заборгованість у сумі 31 221 грн 95 коп., з яких: 29 904 грн 00 коп. заборгованість за виконані роботи, 720 грн 69 коп.- інфляційні нарахування, 597 грн 26 коп.- 3 відсотки річних.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.10.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099) та відкрито провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, шо 15.04.2019 між Службою автомобільних доріг у Тернопільській області (надалі Служба) та ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК „Автомобільні дороги України було укладено договір №4Е від 15.04.2019 на виконання робіт з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Тернопільській області.

Відповідно до п 1.1 договору №4Е від 15.04.2019 виконавець, а саме Дочірнє підприємство „Тернопільський облавтодор відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України, зобов`язалось у порядку та умовах визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик з залученням субпідрядних організацій надати певні послуги за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін. А замовник - Служба прийняти ці роботи та оплатити їх по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі на його рахунок.

Відповідно до частини 2 статті 319 ГК України підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору, як третіх осіб, субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

На підставі цього 30.08.2019 між підрядником ДП „Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК „Автомобільні дороги України, субпідрядником ВАТ «Тернопільобленерго» Заліщицький РЕМ, та замовником Службою автомобільних доріг у Тернопільській області було укладено договір субпідряду №5 до договору №4Е від 15.04.2019 на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Р-24 Татарів - Косів - Коломия - Борщів - Кам`янець Подільський км 201+349 у Тернопільській області.

Відповідно до п.1.1, п.5.4.1, п.5.4.3 договору субпідряду №5 від 30 серпня 2019 року, субпідрядник - позивач зобов`язався своїми силами та засобами, виконати з використанням власних ресурсів роботи та передати відповідачу-1, відповідачу-2. А відповідач-2 (замовник по договору) - зобов`язався прийняти надані, згідно із цим Договором та чинним законодавством України роботи та сплатити їх вартість.

Пунктом 2.2 Договору субпідряду №5 від 30.08. 2019 сторони визначили, що розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування замовником (Службою автомобільних доріг у Тернопільській області - по договору, відповідач 2 у справі) відповідних коштів на рахунок субпідрядника (Заліщицького РЕМ ВАТ «Тернопільобленерго» - позивача) на підставі «Актів приймання виконаних підрядних робіт», з врахуванням п.4.2, 4.3., 4.4 цього договору. Кошти отримані субпідрядником (позивачем) від замовника (відповідача-2) зараховуються як оплата підрядника (відповідача-1) за виконані роботи, податкові накладні субпідрядник (позивач) зобов`язаний зареєструвати на підрядника (відповідача-1).

Умовами Договору субпідряду №5 від 30 серпня 2019 року не встановлена одностороння відмова від зобов`язання чи одностороння зміна його умов.

Згідно п. 8.1 Договору субпідряду №5 від 30 серпня 2019 року, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою №1 до договору субпідряду №5 від 30.08.2019 до договору №4Е від 28.12.2019 року внесено зміни в п.3.1. Договору та продовжено строк виконання робіт по 28.02.2020.

Відповідно до Акту № 01/4Е від 23.01.2020 року приймання виконаних будівельних робіт, виконані позивачем роботи були прийняті відповідачем-1 i відповідачем-2.

Проте, станом на 20.10.2020 виконана позивачем робота по Договору від 30.08.2019 №5 в сумі 29 904 гривень залишається неоплаченою.

Заходи досудового врегулювання спору, в порядку ст. 222 ГК України, не призвели до оплати боргу. Претензії, направлені позивачем щодо необхідності належного виконання зобов`язань за Договором субпідряду №5 від 30.08.2019 року, залишені відповідачем-1 та відповідачем-2 без задоволення.

Так, 02.04.2020 позивачем направлено претензію відповідачу-1 та відповідачу-2 щодо неналежного виконання зобов`язань по Договору, а саме не проведення оплати за виконані роботи.

27.04.2020 позивачем отримано відповідь на претензію від відповідача-2, де зазначено, що дана сума була оплачена відповідачу-1, згідно платіжного доручення № 3 від 23.01.2020, який в свою чергу мав оплатити позивачу.

15.04.2020 року та повторно 4 травня 2020 року позивачем направлено претензії відповідачу-1 з вимогами щодо проведення оплати за виконані роботи. Проте, жодних відповідей чи оплат заборгованості від відповідача-1 не надходило.

На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 суму боргу з урахуванням інфляційних, які становлять 720 грн 69 коп. та розмір нарахованих на розмір заборгованості - 3% річних, які становлять - 597 грн 26 коп.

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами договорів, вони по своїй правовій природі є договорами підряду та субпідряду.

Відповідно до статті 319 ГК України договір підряду на капітальне будівництво може укладати замовник з одним підрядником або з двома і більше підрядниками.

Підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Договір підряду на виконання робіт з монтажу устаткування замовник може укладати з генеральним підрядником або з постачальником устаткування. За згодою генерального підрядника договори на виконання монтажних та інших спеціальних робіт можуть укладатися замовником з відповідними спеціалізованими підприємствами.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526, 527 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 323 ГК України, договори підряду (субпідряду) на капітальне будівництво укладаються і виконуються на загальних умовах укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до закону.

Згідно п. 96, 98, 101 Постанови Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 р. «Про затвердження умов укладення та виконання договорів підряду в капбудівництві» (далі - Постанова КМУ № 668).

Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами. Оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. Оплата робіт, виконаних субпідрядниками, проводиться на підставі складених ними та підписаних генеральним підрядником документів про прийняття виконаних робіт та їх вартість і може проводитися безпосередньо генеральним підрядником або замовником, якщо це передбачено договором підряду та договором субпідряду.

Згідно п. 110 Умов укладення та виконання договорів підряду в капбудівництві, затверджених Постановою КМУ № 668 від 01.08.2005 р., порушення зобов`язань за договором підряду є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором підряду.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано не вважав доведеним зі сторони позивача і відповідача-2, що у даному випадку позовна вимога правомірно заявлена до відповідача 1, з огляду на таке.

Сам позивач стверджує у своєму позові, що зобов`язаною стороною у спірних правовідносинах за Договором субпідряду № 5 від 30.08.2019 є саме відповідач-2, так як, відповідно до п. 1.1 та п. 2.2 Договору субпідряду саме відповідач-2, по Договору - замовник, зобов`язався здійснити розрахунки за виконані роботи позивачу по договору - субпідряднику.

Один із базових принципів договірних відносин закріплено у ст. 525 ЦК України: одностороння відмова від зобов`язання чи одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено, договором або законом.

Умовами Договору субпідряду №5 від 30.08.2019 року не встановлена одностороння відмова від зобов`язання чи одностороння зміна його умов.

Згідно п. 8.1 Договору субпідряду №5 від 30. 08.2019 року, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

А тому, відповідач-2 залишається зобов`язаною стороною за вказаним договором, незалежно від проведених нею оплат відповідачу-1.

При цьому обґрунтованих аргументів чому позивач заявив позов одночасно і до відповідача-1 зі сторони представників позивача суду не наведено.

А тому, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, доведеним, поданими доказами ту обставину, що неналежне виконання обов`язків по Договору субпідряду №5 від 30.08.2019 року, має місце саме зі сторони відповідача-2, адже саме він виступав замовником за договором і саме він як замовник повинен був здійснити оплату і саме на рахунок субпідрядника - позивача.

П. 2.2. Договору містить щодо цього досить чіткі і однозначні умови - чітко визначений порядок оплати і не передбачає можливості розрахунків шляхом перерахування коштів у інший спосіб - замовником безпосередньо підряднику.

Так, умовами п. 2.2 Договору субпідряду №5 від 30 серпня 2019 року сторони встановили, що розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування замовником (Службою автомобільних доріг у Тернопільській області - по договору) відповідних коштів на рахунок субпідрядника (Заліщицького РЕМ ВАТ «Тернопільобленерго») на підставі «Актів приймання виконаних підрядних робіт», з врахуванням п.4.2, 4.3., 4.4 цього договору. Кошти отримані субпідрядником (позивачем) від замовника (відповідача-2) зараховуються як оплата підрядника (відповідача-1) за виконані роботи, податкові накладні субпідрядник (позивач) зобов`язаний зареєструвати на підрядника (відповідача-1).

Таким чином, сплата відповідачем-2 коштів за виконані роботи в сумі 29 904,00 грн відповідачу - 1 всупереч умовам Договору субпідряду №5 від 30.08.2019 року, не звільняє зобов`язану сторону відповідача-2 від належного виконання зобов`язань перед позивачем по Договору субпідряду №5 від 30 серпня 2019 року.

Щодо заперечень відповідачів, про те, що у Акті №01/4Е від 23.01.2020 року приймання виконаних будівельних робіт містяться посилання на Договір №45 від 15.04.2019 а не на Договір субпідряду №5 від 30.08.2019, то суд першої інстанції обгрунтовано їх відхилив, та застосовуючи статтю 79 ГПК України, вважав більш вірогідними докази, що подані позивачем у цій частині, які вказують на те, що дане відображення є помилкою.

При цьому суд першої інстанції обгрнутовано виходив з того, що і самими відповідачами, не заперечується та обставина, що за вказаний період між позивачем і відповідачами не укладалось інших Договорів субпідряду, як і Актів виконаних робіт щодо них. Вказаний спірний Акт № 01/4Е від 23.01.2020 року є єдиним підписаним трьохстороннім Актом у спірний період між сторонами.

Одночасно, суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач - ВАТ «Тернопільобленерго» не є стороною Договору № 4Е від 15.04.2019.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано вважав доведеним позивачем належним чином правомірність своїх вимог про стягнення основної суми боргу з відповідача-2 тоді як у позові до відповідача-1 вимоги заявлені безпідставно.

Щодо перерахунку шляхом платежу відповідачем-2 - Службою автомобільних доріг у Тернопільській області коштів в сумі 29 904,00 грн за виконані роботи на рахунок відповідача-1 - ДП „Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК „Автомобільні дороги України згідно із платіжним дорученням № 3 від 23.01.2020, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаний платіж, не підтверджє належного і вірного виконання відповідачем 2 своїх зобов`язань перед позивачем, як це передбачено п. 2.2. Договору субпідряду № 5 від 30.08.2019.

Разом з цим, обгрунтованою є думка суду першої інстанції про те, що вказаний платіж може бути предметом окремого спору про повернення отриманих коштів між відповідачем-2 та відповідачем-1 в межах іншої судової справи, за їх ініціативи, а тому, вони не втратили можливості захистити свої права та охоронювані законом інтереси у суді.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних, то перевіривши проведений їх розрахунок з урахуванням суми боргу і періоду виникнення боргу суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що позивачем помилково проведено обрахунок і у позовних вимогах про стягнення 332 (триста тридцять дві) грн 13 коп. інфляційних втрат та 1 (одна) грн 63 коп. 3 % річних, як помилково обрахованих, слід відмовити. В іншій частині позов підлягає до задоволення.

Згідно із частинами 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1,3 статті 74 статей 76,77,78,79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнути з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж 30 888 грн 19 коп., з яких: 29 904 заборгованості за виконані роботи, 388 грн 56 коп. інфляційних нарахувань, 595 грн 63 коп. 3 % річних. У позовних вимогах ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Заліщицького району електричних мереж до відповідача 1: - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" слід відмовити. В позовних вимогах про стягнення 332 грн 13 коп. інфляційних втрат та 1 грн 63 коп. 3 % річних, як помилково обрахованих слід також відмовити.

Твердження апелянта про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апеляційний суд відхиляє за безпідставністю.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 по справі №921/574/20 (921/672/20) винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2021 року у справі №921/574/20 (921/672/20) залишити без змін.

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області залишити без задоволення.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.Л. Мирутенко

Судді: Р.І. Марко

Б.Д. Плотніцький

Повний текст постанови виготовлено 31.08.2021