ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/848/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши справу

за позовом Малого підприємства «Надія», м. Тячів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі», м. Тячів

про стягнення суми 245 475,00 грн

секретар судового засідання Боднар Т.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

17.12.2020 в Господарський суд Закарпатської області звернулось Мале підприємство «Надія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на суму 245 475,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2020 задоволено заяву Малого підприємства «Надія» про забезпечення позову. Накладено арешт у межах ціни позову 245475,00 грн. на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, 52, код: ), що належать або підлягають передачі або сплаті товариству з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.05.2021 задоволено клопотання представника позивача від 22.03.2021 про витребування оригіналу документу у відповідача. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (Код , адреса: 90500, Закарпатська обл., Тячівський район, місто Тячів, вулиця Лазівська, будинок 52) оригінал акту приймання - передавання від 31.12.2014. Задоволено клопотання представника відповідача від 20.04.2021 про витребування доказів. Витребувано від Територіального виробничого підприємства «Техбуд - Сервіс» (адреса: вул. Шевченка, 2 м. Тячів, Закарпатська обл., 90500, код 34982145): 1) копію технічного паспорту, експлікації та генерального плану розміщення нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, адміністративно-складська будівля та будівля складу, яке розміщено за адресою: Закарпатська обл., Тячівський район, м. Тячів, вул. Пролетарська, б. 2, право власності на яке зареєстровано в книзі нжф за №225, реєстраційний номер майна: 37043315, загальною площею 2773,7 кв.м., яке належить в тому числі на праві спільної часткової власності МІІ «Надія» (код 13583486); 2) відомості про час завершення будівництва, реконструкції або добудови вказаного майна або його частини а також документи, якими це підтверджується; 3) відомості про дату та час введення вказаного майна або його окремих частин (об`єктів) в експлуатацію та акти прийняття його до експлуатації у встановленому порядку.

На виконання ухвали від 18.05.2021 від територіального виробничого підприємства «Технобуд-Сервіс» надійшли витребувані судом документи, а позивачем додано договір від 01.04.2018 про співробітництво, який укладений між МП «Надія» та ФОП Паш І.І., а також постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 у справі №907/726/18.

Представником відповідача заявлено заперечення в якому просить повернути без розгляду клопотання позивача про долучення доказів, а у разі його задоволення просить витребувати у позивача оригінал договору від 01.04.2018 про співробітництво, який укладений між МП «Надія» та ФОП Паш І.І. або не брати такий договір до уваги.

Докази, які витребовувались, долучені судом до матеріалів справи, а у задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналу договору від 01.04.2018 про співробітництво, який укладений між МП «Надія» та ФОП Паш І.І. - відмовлено (ухвала від 14.07.2021).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.07.2021 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи призначено на 11.08.2021.

У судове засідання 11.08.2021 представники сторін не з`явлись, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справ. Представник позивача не повідомив причини неявки в судове засідання. Представник відповідача Маркусь М.І. Повідомив суд про неможливість взяти участь у розгляді справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі №308/2751/21. Оцінюючи поважність причин неявки представника відповідача, а відтак і наявність/відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, суд враховує наступне. Явка сторін у судове засідання 11.08.2021 обов`язковою судом не визнавалась, а в попередній ухвалі суду від 14.07.2021, якою розгляд справи відкладався, суд роз`яснив, що неявка сторін без поважних причин не перешкоджає вирішенню спору. Неявку представника ТОВ «Шкала-Енерджі» Маркусь М.І. у зв`язку із зайнятістю в іншій справі за №308/2751/21 за наявності в цієї ж сторони іншого представника Борсенко О.В. (повноваження якого підтверджені довіреністю від 25.01.2021) суд не розцінює як поважна причина неявки відповідача, а тому в силу п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог Мале підприємство «Надія» зазначає, що після закінчення строку діі? договору №25/А від 20.06.2014, якии? укладении? між МП «Надія» (орендодавець) та ТОВ «Шкала-Енерджі» (орендар), відповідач, всупереч пунктів 1.5, 6.1 цього договору, не повернув об`єкт оренди (складське приміщення) орендодавцю, у зв`язку з чим останній? на підставі ст. 785 ЦК України здійснив нарахування неустойки в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на суму 245 475,00 грн.

Позивач стверджує, що укладений між сторонами у спорі договір №25/А після закінчення його дії - 31.12.2014, пролонгований сторонами не був, станом на момент пред`явлення позову орендарем не повернуто орендодавцю складське приміщення за даним договором. Заперечує факт повернення орендованого майна за актом від 31.12.2014, на який покликається відповідач, оскільки відсутній оригінал відповідного документу і його складення заперечується однією із сторін договору у порядку вимог ст. 91 ГПК України.

Заперечення відповідача.

Зобов`язання ТОВ «Шкала-Енерджі» перед МП «Надія» за договором №25А від 20.06.2014 щодо повернення орендованого складського приміщення площею 500 кв.м. виконані шляхом оформлення нового договору №26 від 01.01.2015 про оренду того ж складського приміщення у меншому розмірі - площею 300 кв.м.

Факт повернення орендованого приміщення згідно договору №25А від 20.06.2014 підтверджується підписанням акту приймання-передачі за договором №26 від 01.01.2015, оскільки об`єкт оренди за цими договорами є одним й тим самим, про що свідчить їх характеристика (ознака) про наявність розвантажувальних естакад та однакової балансової вартості орендованого майна.

Також відповідач подав суду отриману від засновника відповідача - «ТОВ «Шкала-Енерджі КФТ» (Угорщина) копію акту приймання-передавання, що був складений між сторонами у спорі 31.12.2014 про повернення з користування приміщення «ХАРД» за адресою: м. Тячів, вул. Пролетарська. 2 загальною площею 500 кв.м вартістю 2 млн. грн згідно договору №25/А від 20.03.2014, і такий акт доводить безпідставність позовних вимог.

Відповідач, долучивши до матеріалів справи договори №25 від 20.06.2014, №26 від 01.01.2015, №1/2016 від 15.05.2016, №2/2016 від 30.11.2016, які укладалися сторонами щодо оренди розташованих по вул. Пролетарській, 2 у м. Тячеві складських приміщень на протязі 2014-2016 рр., стверджує про те, що практика орендних відносин сторін свідчить, що визначальним було саме закінчення відповідних часових періодів, зі спливом яких сторони, практично не змінюючи основних умов, укладали нові договори, визначаючи нові строки їх дії.

Звертає увагу, що після нібито неповернення 31.12.2014 відповідачем орендованих приміщень за договором № 25А, позивач на протязі тривалого часу не вимагає їх повернення, а продовжує надавати на підставі згаданих вище договорів у наступну оренду приміщення за цією ж адресою на 2015 р. площею 300 кв.м, на 2016 р. площею 1290 кв. м. Наведеними доказами, вважає підтверджено, що саме така практика оформлення договірних відносин оренди мала місце тривалий час між сторонами і, якщо би мало місце неповернення орендованого приміщення 31.12.2014, то наступні договори оренди за звичаями ділового обороту не були би укладені.

Заявляючи клопотання про витребування доказів, відповідач стверджує, що у позивача не було в наявності достатньої кількості площ для передачі їх в оренду відповідачу, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між Малим підприємством «Надія» (далі - МП «Надія», орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (далі ТОВ «Шкала-Енерджі», орендар) 20.06.2014 укладено договір №25/А (далі договір №25/А), за умовами якого МП «Надія» передає, а ТОВ «Шкала- Енерджі» приймає в строкове платне користування складське приміщення (в т.ч. дві навантажувально-розвантажувальні естакади), що розташоване за адресою: м. Тячів, вуд. Пролетарська, 2. Загальна корисна площа складу - 500,0 м. кв. (п. 1.1. договору).

За умовами п. 2.1. договору №25/А, вартість користування складським приміщенням становить 1,5 дол. США за один кв. м. в гривневому еквіваленті по закупівельному курсу долара США в «ОТП Банк» на день розрахунку. Плата за користування складським приміщенням, здійснюється поквартально авансовим платежем, шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок МП «Надія» та становить: 500 кв. м. х 1,5 доларів США = 750,00 доларів США х 3 міс. = 2250,00 доларів США в гривневому еквіваленті по закупівельному курсу долару США в «ОТП Банк» на день розрахунку, при чому перший авансовий платіж за три місяці Товариство проводить в день підписання даного договору. Всі наступні авансові платежі проводяться орендарем за 10 днів до закінчення попереднього трьох місячного терміну.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що строк його дії з 20.06.2014 до 31.12.2014.

Договором обумовлений обов`язок орендаря (користувача) повернути приміщення в належному стані. З урахуванням фізичного зносу, та провести всі розрахунки за користування складу у випадку припинення дії Договору (пункт 3.5).

Складське приміщення вважається поверненим підприємству з моменту повного звільнення складського приміщення та підписання сторонами акта прийому-передачі.

На виконання умов договору №25/А між сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання та передачі майна згідно договору оренди № 25/А, від 20.06.2014, за яким відповідач прийняв в користування складське приміщення площею 500 кв.м вартістю 2 000 000 грн.

Поряд з цим, після закінчення дії Договору 31.12.2014 у визначений договором спосіб предмет оренди орендодавцю повернуто не було. Як стверджує позивач, не повернуто складське приміщення і станом на момент пред`явлення позову.

У зв`язку з чим, посилаючись на ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України боржнику-орендарю (ТОВ «Шкала-Енерджі») з 01.01.2018 по 31.12.2018 позивачем-орендодавцем МП «Надія» нараховано неустойку в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення на загальну суму 245 475,00 грн. Стягнення цієї суми є предметом заявлених вимог.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов`язки, а відповідний договір набрав чинності.

Аналіз приписів частин 1-3, 6 статті 283 ГК України дозволяє дійти до висновку, що орендні правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання, опосередковуються укладенням договору оренди, за яким одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; об`єктом оренди може бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У зв`язку з наведеним суд доходить до висновку, що внаслідок укладення договору №25/А від 20.06.2014 між МП «Надія» та ТОВ «Шкала-Енерджі» виникли орендні правовідносини.

Окрім того, судом встановлено та сторонами у справі не заперечується, що оскільки пунктом 6.1. договору визначено, що строк його дії з 20.06.2014 до 31.12.2014, то в період з 20.06.2014 до 31.12.2014 між ними існували договірні відносини щодо оренди складських приміщень (в т.ч. двох навантажувально-розвантажувальних естакад), що розташовані за адресою: м. Тячів, вул. Пролетарська, 2, загальною площею 500,0 м. кв.

Частиною першою статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Аналогічні за змістом положення містить частина четверта статті 284 ГК України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта статті 291 ГК України).

Виняток з наведеного правила передбачено частиною першою статті 764 ЦК України, відповідно до якої в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Частиною першою статті 785 ЦК України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом наведених норм із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

Сторони у справі не заперечують, що договір №25/А від 20.06.2014 поновлений не був, а строк дії цього договору завершився 31.12.2014. У суду відсутні обґрунтовані підстави вважати ці обставини недостовірними, а тому в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України не ці обставини не підлягають доказуванню.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19).

Згідно з статтею 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Тобто законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).

Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря.

Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №127/14633/16-ц, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №926/2119/17, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №924/195/16, пункті 54 постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №921/309/18, пункті 26 постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №906/565/18).

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.5 договору №25/А від 20.06.2014 складське приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту повного звільнення складського приміщення та підписання сторонами акта приймання-передачі.

Отже, сторони договору №25/А від 20.06.2014 не встановили інший порядок припинення орендних правовідносин при поверненні орендарем об`єкту оренди орендодавцю після закінчення дії договору, ніж визначений законом, тобто шляхом підписання акта приймання-передачі. Вказане узгоджується з пунктом 6.3 договору №25/А від 20.06.2014, в якому сторони погодили, що взаємовідносини сторін, які не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством.

Незважаючи на вищезазначене, ТОВ «Шкала-Енерджі» після закінчення договору №25/А від 20.06.2014, тобто після 31.12.2014, не повернуло об`єкт оренди МП «Надія». Належних та допустимих доказів протилежного (як то акту приймання-передачі, тощо) відповідачем не надано, а судом не встановлено. Покликання відповідача на отриману від засновника відповідача - «ТОВ «Шкала-Енерджі КФТ» (Угорщина) копію акту приймання-передавання, що був складений між сторонами у спорі 31.12.2014 про повернення з користування приміщення «ХАРД» за адресою: м. Тячів, вул. Пролетарська, 2, загальною площею 500 кв.м вартістю 2 млн. грн., згідно договору №25/А від 20.03.2014, не враховується судом в силу ч. 6 ст. 91 ГПК України, оскільки відповідачем не подано оригіналу цього доказу, наявність якого позивачем ставився під сумнів.

Разом з тим, відповідач, у своїх запереченнях, зазначає, що правовідносини між МП «Надія» та ТОВ «Шкала-Енерджі» щодо оренди складського приміщення площею 500 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2, які виникли на підставі договору №25/А від 20.06.2014, фактично транформувались (продовжили існувати) у вигляді оренди цього ж складського приміщення, за цією ж адресою, однак в меншій площі - 300 кв.м., на підставі укладення між тими самими сторонами договору №26 від 01.01.2015.

Оскільки характерними ознаками складських приміщень за обома договорами оренди є їх одинакова вартість, місцезнаходження та наявність двох навантажувально-розвантажувальних естакад, а відмінним лише площа оренди, то відповідач стверджує, що об`єкт оренди в цих двох договорах один і той самий.

У зв`язку з цим ТОВ «Шкала-Енерджі» вважає, що укладення договору №26 від 01.01.2015 підтверджує факт належного виконання ним обов`язку щодо повернення об`єкту оренди за договором №25/А від 20.06.2014 без підписання окремого акту приймання-передачі.

Так, судом встановлено, що 01.01.2015 між МП «Надія» (орендодавець) та ТОВ «Шкала-Енерджі» (орендар) укладено договір №26 за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування складське приміщення площею 300 кв.м. (в тому числі дві навантажувально-розвантажувальні естакади), що розташоване за адресою: Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2. Право користування складським приміщенням наступає за умови підписання даного договору.

У пунктах 1.5, 6.1 цього ж договору, сторони погодили, що такий діє з 01.01.2015 до 31.12.2016, а об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту повного звільнення складського приміщення та підписання сторонами акта приймання-передачі.

В межах цього договору №26 від 01.01.2015 між сторонами підписано та скріплено печатками акт від 01.01.2015 про передачу МП «Надія» об`єкта оренди ТОВ «Шкала-Енерджі» та акт від 31.12.2015 про його повернення орендодавцю.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що одні й ті самі сторони (МП «Надія» та ТОВ «Шкала-Енерджі») уклали між собою два подібні за умовами договори оренди (№25/А від 20.06.2014 та №26 від 01.01.2015) з приводу складських приміщень за однією адресою (Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2), одинаковою вартістю (2 млн. грн.) та наявністю двох навантажувально-розвантажувальних естакад.

Так, пунктами 6.2 обох вищезазначених договорів (№25/А від 20.06.2014 та №26 від 01.01.2015) передбачено, що зміни до них можуть мати місце за взаємною згодою з ініціативи будь-якої із сторін. Аналогічне положення передбачено й ст. 651 ЦК України.

Натомість, у спірному випадку, сторони не скористались наданим їм правом на внесення змін до існуючого договору №25/А від 20.06.2014, що суттєво простіше, а повторно виклали свої домовленості в новому договорі за №26 від 01.01.2015.

Враховуючи наведене, за наслідками аналізу договорів, суд доходить до висновку, що при укладенні договору №26 від 01.01.2015 у сторін не було наміру приводити попередній договір №25/А від 20.06.2014 у відповідність до правовідносин, які між ними фактично склалися станом на 01.01.2015, шляхом внесення змін в умови існуючого договору у вигляді зменшення площі орендованого приміщення.

Навпаки, у зв`язку зі зміною фактичних обставин між сторонами, які пов`язані з вимогою МП «Надія» до ТОВ «Шкала-Енерджі» про повернення об`єкту оренди після закінчення строку дії договору №25/А від 20.06.2014, сторони в такий спосіб виявили намір припинити орендні правовідносини, які існували на підставі договору №25/А від 20.06.2014, та розпочати нові, шляхом укладення договору №26 від 01.01.2015 про оренду іншого складського приміщення. Такий характер волевиявлення сторін відповідає загальноцивілістичним принципам свободи договору (якщо сторони бажають домовитися про певні умови, то немає жодних підстав їх в цьому обмежувати), обов`язковості договору та презумпції його правомірності.

Так, орендні відносини за договором №25/А від 20.06.2014 відповідач вважає припиненими, а об`єкт оренди повернутим - без підписання акта приймання-передачі, натомість складське приміщення за договором №26 від 01.01.2015 повертає згідно з актом приймання-передачі від 31.12.2015.

Твердження ТОВ «Шкала-Енерджі» про можливість припинення орендних правовідносин без повернення об`єкта оренди шляхом підписання акта приймання-передачі, ґрунтуються на неправильному розумінні норм права та не скасовують законодавчо визначений обов`язок орендаря повернути об`єкт оренди після закінчення договору.

Натомість, сам факт неповернення відповідачем орендованого приміщення після закінчення договору оренди, вказує на його суб`єктивну і неправильну поведінку щодо виконання взятих на себе зобов`язань за договором та загальнообов`язкових імперативних приписів норм цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суд відхиляє покликання відповідача на те, що між сторонами за звичаями ділового обороту склалась практика орендних відносин за якою визначальним було саме закінчення відповідних часових періодів, зі спливом яких сторони, практично не змінюючи основних умов, укладали нові договори, визначаючи нові строки їх дії, оскільки з аналізу доданих відповідачем договорів №25 від 20.06.2014, №26 від 01.01.2015, №1/2016 від 15.05.2016, №2/2016 від 30.11.2016, вбачається, що по завершенню кожного з цих договорів між сторонами підписувався акт приймання-передачі, чого не було зроблено у даному випадку по договору №25/А від 20.06.2014.

Твердження відповідача про те, що договірні відносини оренди між сторонами мали тривалий характер і якщо би мало місце неповернення орендованого приміщення за договором №25/А від 20.06.2014, то наступні договори оренди за звичаями ділового обороту не були би укладені, ґрунтується на припущеннях та спростовує документально встановлені обставини по справі, а тому відхиляється судом.

Судом встановлено, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №907/720/18 відмовлено в задоволенні позову МП «Надія» до ТОВ «Шкала-Енерджі» про стягнення 381 330,00 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за договором оренди №25/А від 20.06.2014, у зв`язку з порушенням строків повернення майна, на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України. Ця постанова набрала законної сили, є остаточною, а тому встановленій в цьому судовому рішенні обставини не можуть бути поставлені під сумнів.

Тобто як у даній справі №907/848/20, так і у справі №907/720/18 предметом позову в були вимоги того самого позивача до того самого відповідача про сплату неустойки за прострочення відповідача у поверненні позивачу орендованого майна. Відмінними у цих справах є лише періоди нарахування такої неустойки.

У межах справи №907/720/18 апеляційним господарським судом встановлено, що: об`єкти оренди за договорами №25/А від 20.06.2014 та №26 від 01.01.2015 є різними складськими приміщеннями; відповідачем не повернуто складське приміщення площею 500 кв.м., розташоване за адресою: м. Тячів, вул. Пролетраська, 2, , яке було предметом договору оренди №25/А від 20.06.2014; загальна кількість площ МП «Надія» не перевищує загальну кількість площ, які використовувались у спірний період різними орендарями (в тому числі ТОВ «Шкала-Енерджі»); право МП «Надія» порушене, однак відмовлено в задоволенні позову, у зв`язку з застосуванням наслідків спливу строку позовної давності.

Аналогічні обставини встановлені у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2020 у справі №907/726/18, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2021.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції враховує ці обставини як преюдиційні, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Отже, відповідач, покликаючись на можливість припинення орендних правовідносин без повернення об`єкта оренди шляхом підписання акту приймання-передачі, зловживає своїми матеріальними правами, оскільки в такий спосіб намагається уникнути цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, оцінивши доводи учасників справи в сукупності з наявними у справі доказами, суд дійшов до висновку, що саме лише посилання відповідача на те, що об`єкт оренди за договорами №25/А від 20.06.2014 та №26 від 01.01.2015 є одним і тим самим складським приміщенням, відповідно до ст. 76 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019) не є більш вірогідними, ніж те, що це два різні приміщення.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Закарпатської області від 18.05.2021 у даній справі, Територіальне виробниче підприємство «Техбуд-Сервіс» листом №91 від 23.06.2021 повідомило, що станом на 31.12.2012 за адресою: м. Тячів, вул. Пролетарська, 2, зареєстровано:

1)майновий комплекс загальною площею 2485,65 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 ;

2)майновий комплекс загальною площею 5189,46 кв.м., власником якого є ТОВ «Союз РУМ-УК»;

3)майновий комплекс загальною площею 2773,7 кв.м., співвласниками якого є ОСОБА_2 - частка 11/100, ОСОБА_3 - частка 42/100, Мале підприємство «Надія» - частка 47/100.

До цього листа Територіальне виробниче підприємство «Техбуд-Сервіс» додало відповідні правовстановлюючі документи.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 10.05.2018 ОСОБА_3 внесла до статутного капіталу Малого підприємства «Надія» 42/100 частин нежитлової будівлі, адміністративно-складської будівлі та будівлі складу, що розташована за адресою: Закарпастка обл., Тячівський р-н., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2.

Тобто, починаючи з 10.05.2018 МП «Надія» набуло право власності на це майно, та володіє 89/100 частин нежитлової будівлі, адміністративно-складської будівлі та будівлі складу, що розташована за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2 .

Окрім того, 05.04.2018 між Малим підприємством «Надія» (сторона-1) та ФОП Паш Іваном Івановичем (сторона-2) укладено договір про співробітництво за умовами п. 1.1 якого сторони об`єднали зусилля, навики, виробничі можливості та ділову репутацію з метою надання на взаємовигідних умовах послуг у сфері логістики та складського зберігання за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н., м. Тячів, вул. Пролетарська, 2 (об`єкт спільного інвестування/хаб), який за п. 1.2 становлять: складські приміщення площею 1000,00 кв.м., облаштовані чотирьма навантажувало-розвантажувальними естакадами, які на праві приватної власності належать ФОП Паш І.І. та шестидесятитонова тензонометрична вагова, яка на праві приватної власності належить МП «Надія».

За п. 2.1 договору від 05.04.2018 про співробітництво, для досягнення мети, вказаної у п. 1.1. цього договору, сторона-1 власними можливостями та на постійній основі організовує здачу в оренду іншим особам приміщень, які належать стороні-2 та визначені в п. 1.2.1. цього договору, а також забезпечує управління персоналом для надання послуг зважування вантажів за допомогою використання об`єкта, що визначений у п. 1.2.2. цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору від 05.04.2018 про співробітництво, Для досягнення мети, вказаної у п. 1.1. цього договору, сторона-2 надає стороні-1: безумовний та безвідкличний дозвіл на доступ до приміщень, які визначені п. 1.2.1. цього договору, а також надає право на користування цими приміщеннями, в тому числі передачі їх в суборенду, на свій розсуд, без погодження з стороною-2; всі необхідні правомочності власника для можливості від власного імені (від імені сторони-1) здачі в оренду іншим особам приміщень, які належать стороні-2 та визначені в п. 1.2.1. цього договору.

Пунктами 6.1, 6.2. цього договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.04.2021. Умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме починаючи з 01.01.2014.

Таким чином, здійснивши порівняльний аналіз періодів та розмір площ, які орендувались відповідачем у позивача на підставі договорів №25/А від 20.06.2014, №25 від 20.06.2014, №26 від 01.01.2015, №1/2016 від 15.05.2016, №2/2016 від 30.11.2016, а також загальної кількості всіх наявних у розпорядженні МП «Надія» площ за період з 2014 року до моменту пред`явлення позову в даній справі, суд доходить до висновку, що матеріалами справи документально підтверджено наявність у МП «Надія» достатньої кількості площ складських приміщень для того, щоб передати їх в оренду ТОВ «Шкала-Енерджі» за всіма вищезазначеними договорами.

З огляду на це спростовуються доводи ТОВ «Шкала-Енерджі» про те, що МП «Надія» не було в наявності достатньої кількості площ для передачі їх в оренду відповідачу, з огляду на таке.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Законодавець у частині першій статті 614 ЦК України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Правові наслідки порушення умов договору оренди визначені відповідними нормами ЦК України та ГК України.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, відповідно до статті 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2014 у справі № 3-85гс14, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17 та від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18 (пункт 51), від якої Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду не відступив при розгляді справи № 910/20370/17 (пункт 24 постанови від 13.12.2019).

У даній справі судом встановлено, що ТОВ «Шкала-Енерджі» мало можливість повернути майно МП «Надія», що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконало. Орендар не здійснив жодних дій, спрямованих на фактичне повернення орендованого майна, продовжував знаходитись в орендованому приміщенні після припинення договору, а отже не вжив всіх залежних від нього заходів виконання умов договору стосовно повернення майна, які залежали насамперед від його волі.

З огляду на це суд доходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Здійснивши перерахунок розміру позовних вимог з урахуванням розміру орендної плати, що визначена в п. 2.1. договору №25/А від 20.06.2014 та відомостей, які містяться на веб-сайті ОТП Банку за посиланням:https://ru.otpbank.com.ua/privateclients/currency-rates/, суд доходить до висновку про обґрунтованість заявленого позивачем розміру позовних вимог.

З огляду на вищезазначене позов підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 682,13 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1051,00 грн. покладається на відповідача.

Згідно ч. 7, 8 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відтак, у відповідності до ч. 7, 8 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2020 у справі №907/848/20 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 81, 129, 231, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити позовні вимоги повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, 52, код: ) на користь Малого підприємства «Надія» (90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська (Залізнична), 2, Код ) неустойку в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на суму 245 475,00 грн.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, 52, код: ) на користь Малого підприємства «Надія» (90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська (Залізнична), 2, Код ) судовий збір у розмірі 3 682,13 грн. за подання позовної заяви.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, 52, код: ) на користь Малого підприємства «Надія» (90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська (Залізнична), 2, Код ) судовий збір у розмірі 1051,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Стягувач: Мале підприємство «Надія» (90500, Закарпатська обл., м. Тячів, вул. Пролетарська (Залізнична), 2, Код )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шкала-Енерджі» (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, 52, код: )

Видати накази на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2020 у справі №907/848/20 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано: 25.08.2021.

Суддя Л.В. Андрейчук