УХВАЛА

28 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 924/1209/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.,

перевіривши касаційну скаргу Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства та додані до неї матеріали

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021

та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021

у справі №924/1209/20

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області м. Хмельницький

до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства

про стягнення 204 560, 50 грн. шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021 у справі №924/1209/20, разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке міститься в касаційній скарзі.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 у справі № 924/1209/20 позов Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області м. Хмельницький до Красилівського підприємства водопровідно - каналізаційного господарства м. Красилів Хмельницька область про стягнення 204 560,50 грн. шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу задоволено. Стягнуто з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства 204 560,50 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на користь держави в дохід Державного бюджету України, місцевих бюджетів Хмельницької обласної ради та Красилівської міської ради (ОТГ). Стягнуто з Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства 3 068,40грн. витрат зі сплати судового збору.

За змістом положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 204 560,50 грн, а оскільки зазначена сума є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн), то у розумінні ГПК України справа № 924/1209/20 є малозначною.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки для перегляду у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, передбачені підпунктами «а»-«г» п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України випадки касаційного оскарження судових рішень є виключенням із загального правила і відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності».

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи» тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Звертаючись із касаційною скаргою Красилівське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства зазначає, що касаційна скарга подається на підставі п. 2 ч.3 ст.287 ГПК України та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики , та зазначає, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, так як безпідставне стягнення із відповідача значної суми ніби то спричинених ним збитків може призвести до банкрутства та припинення діяльності останнього, а саме припинення водопостачання та водовідведення населення Красилівської об`єднаної територіальної громади чисельністю більше 20 000 чоловік, так як відповідач є єдиним підприємством з надання зазначених послуг.

Розглянувши наведені скаржником доводи в обґрунтування наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими, оскільки зазначені доводи не свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, так як саме власне твердження скаржника про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, не може бути не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпунктів «а», «в» п. 2 ч.3 ст. 287 ГПКУкраїни.

По суті всі доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи та в цілому до заперечення результату розгляду справи апеляційним господарським судом

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність та не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути рішення, ухвалені судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність судових рішень тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконним.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а»-«г» п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню.

Відтак, перевіривши вищезазначені доводи Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, здійснивши аналіз судових рішень у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021 у справі №924/1209/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021 у справі №924/1209/20, то клопотання про поновлення пропущеного строку яке міститься в касаційній скарзі, колегією суддів не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 12, ст. 234, п. 2 ч. 3 ст. 287, ст. п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.03.2021 у справі №924/1209/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя- Ткаченко Н.Г.

Судді- Жуков С.В.

Огороднік К.М.