ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 р. Справа № 917/865/21

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали

за позовною заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, 36014,

до Фермерського господарства "Пшиченки", вул. Берегова, 45, м. Хорол, Хорольський район, Полтавська область, 37800,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 року до господарського суду Полтавської області звернулося Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях з позовною заявою № 10-125-02597 від 20.05.2021 року (вх. № 920/21) до відповідача - Фермерського господарства "Пшиченки" про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 43 636,33 грн. та пені в розмірі 6 962,09 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за оренду приміщення.

Відповідач у відзиві (вх. № 7069 від 30.06.2021) проти позову заперечує посилаючись на те, що договір оренди нерухомого майна не укладав; об`єкти оренди не приймав; сторонами не було досягнуто усіх істотних умов договору, договір є неукладеним; акт приймання-передачі об`єкту оренди підписаний не уповноваженою особою відповідача, що підтверджується висновком експертного дослідження № 30 від 12.10.2020.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 7132 від 01.07.2021) зазначив, що відповідно рішення Господарського суду Полтавської області від 14.01.2021 у справі № 917/1342/20 договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 39/53/19-Н від 04.09.2019 укладений між позивачем та відповідачем - розірваний, рішення не оскаржувалось та набрало законної сили; висновок експерта не є доказом, має допоміжний характер і не є обов`язковим для суду.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 р. даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 08.06.2021.

Відповідач подав клопотання (вх. № 7070 від 30.06.2021) про витребування доказів.

Суд ухвалою від 21.07.2021 відхилив клопотання.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та Фермерським господарством "Пшиченки" (відповідачем) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 39/53/19-Н від 04.09.2019 (далі - Договір); (а.с.10-15).

Відповідно до умов вказаного Договору, Фонд державного майна України по Полтавській та Сумській областях(орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв в строкове платне користування державне майно - склад, розташованого за адресою: вул. Небесної Сотні, 110, м. Хорол, Полтавська область, що знаходиться на балансі Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації (балансоутримувач).

Згідно з п. 1.3. Договору загальна площа об`єкту оренди: складає 1499,1 кв.м.

Згідно з п. 1.5. Договору об`єкт оренди знаходиться на балансі Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації, код за ЄДРПОУ - 14373124, надалі за текстом - "Балансоутримувач".

За п. 1.6. Договору майно передається в оренду з метою: розміщення складу.

За п. 1.7. Договору стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком Балансоутримувача і орендаря.

Згідно з п. 2.1.Договору передача об`єкта оренди у користування орендаря здійснюється одночасно з підписанням сторонами договору та оформлюється актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору. В акті приймання-передачі вказується вартісна характеристика об`єкта оренди на момент передачі майна орендарю.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 зі змінами (далі - Методикою), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2019 року - 11290,00 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції.

Згідно з п. 3.2. Договору орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до держбюджету і 50% балансоутримувачеві щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем.

Згідно з п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу із однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з п. 3.5. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Згідно з п. 3.9. Договору у разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату до дати закінчення договору оренди включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до Державного бюджету та Балансоутримувачу.

Факт передачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях вказаного майна відповідачу підтверджується двостороннє підписаним актом приймання-передачі від 04.09.2019 (а.с. 16).

Пунктом 8.1 Договору встановлено термін оренди - 2 роки 11 місяців та діє з 04.09.2019 по 04.08.2022 включно.

Згідно з п. 4.3.2 Договору орендар зобов`язаний у повному обсязі та своєчасно вносити орендні платежі незалежно від наслідків господарської діяльності та фінансового стану (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).

Згідно п. 3.8 Договору орендодавець має право розірвати договір у разі несплати орендарем орендної плати протягом встановленого п.3.3. терміну понад один місяць з моменту письмового попередження орендаря.

Відповідач свої зобов`язання, щодо оплати оренди приміщення вчасно не виконав, в зв`язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про 1) стягнення з відповідача 60 335,65 грн. заборгованості; 2) розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 39/53/19-Н від 04.09.2019; 3) зобов`язання повернути орендоване майно за актом приймання-передачі майна.

Рішенням Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1342/20 від 14.01.2021 позов задоволено (а.с.21-28) стягнуто з Фермерського господарства "Пшиченки" заборгованість по орендній платі в розмірі 56 550,36 грн. та пеню в розмірі 3 785,29 грн. до Державного бюджету України; розірвано договір № 39/53/19-н оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 04.09.2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та Фермерським господарством "Пшиченки"; зобов`язано Фермерське господарство "Пшиченки" звільнити та повернути державне майно (склад площею 1499,1 м2, розташований за адресою: вул. Небесної Сотні, 110, м. Хорол, Полтавська область), яке знаходиться на балансі Департаменту з питань цивільної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Полтавської обласної державної адміністрації, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях за актом приймання - передачі (повернення) майна; у зустрічному позові відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення господарського суду Полтавської області від 14.01.2021 року у справі № 917/1342/20 не оскаржувалось та набрало законної сили 12.02.2021 року.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч.1 ст. 226, п. 3 ч. 1 ст.231 ГПК України спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не може бути предметом повторного розгляду у іншій справі.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як зазначає позивач у позові, за період липень 2020 по 12.02.2021 року відповідач згідно п.3.3. Договору оренди повинен був сплатити 43 636,33 грн. орендної плати.

Як свідчить рішення господарського суду Полтавської області від 14.01.2021 року у справі № 917/1342/20 між тими ж сторонами, заборгованість по оренді платі за період з вересня 2019 по червень 2020 була предметом розгляду справи № 917/1342/20 (а.с.21-28).

Таким чином, поза межами справи № 917/1342/20 є правовідносини щодо заборгованості по оренді платі за період липень 2020 по 12.02.2021 року.

Отже, правовідносини за ці періоди підлягають дослідженню у межах справи № 917/865/21.

Відповідач свої зобов`язання по внесенню орендної плати в повному обсязі не виконав.

За період липень 2020 по 12.02.2021 заборгованість з орендної плати становить 43 636,33 грн. (а.с.29-30).

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунальногомайна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача на те, що договір оренди є неукладеним, судом відхиляється оскільки відповідно до рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1342/20 від 14.01.2021 року встановлено факт укладення договору оренди нерухомого майна № 39/53/19-Н від 04.09.2019 з відповідачем, підтверджено наявність заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі в сумі 56 550,36 грн., у зустрічному позові про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 39/53/19-Н від 04.09.2019 року - відмовлено.

Доказів скасування рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1342/20 від 14.01.2021 року відповідачем не надано.

В наданому відповідачем висновку експертного дослідження № 30 від 12.10.2020 року складеного Полтавський науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, відсутні відомості про попередження експерта про кримінальну та іншу відповідальність за дачу неправдивого висновку. Отже, висновок не може бути прийнятий судом як висновок експертизи відповідно до ст. 73 ГПК України. Крім того висновок експертного дослідження № 30 від 12.10.2020 року, як доказ, досліджувався в рішенні господарського суду Полтавської області у справі № 917/1342/20 від 14.01.2021 року.

Отже, позовні вимоги про стягнення 43 636,33 грн. боргу з орендної плати підтверджені матеріалами справи, підлягають задоволенню.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 3.5. Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

На підставі вказаного положення договору позивач нарахував відповідачу 6 962,09 грн. пені за період прострочення 15.08.2020 року - 15.04.2021року (поетапно) (а.с.31-32).

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже прострочення виконання зобов`язання починається з 16 числа місяця наступного за звітним місяцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що при нарахуванні пені позивачем не враховано, що визначений договором строк оплати за зобов`язаннями липня 2020 року - 15.08.2020 року є суботою, вихідний день. Отже останнім днем строку платежу є 17.08.2020 року (понеділок), а прострочення зобов`язання за липень починається з 18.08.2020 року.

Після проведення перевірки розрахунку судом визначено, що сума пені становить 6 642,25 грн. Вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині - пеня стягненню не підлягає, як помилково нарахована.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, що складаються з судового збору, понесені ним у даній справі.

Суд встановив, що при подачі позову позивачем сплачено 2 270,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 25.05.20121 року № 816 (а.с.6). Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджений випискою від 27.05.2021 року (а.с.34).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2 255 грн. 65 коп.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Пшиченки" (вул. Берегова, буд. 45, м. Хорол, Хорольський район, Полтавська область, 37800; ідентифікаційний код 38459304) до Державного бюджету України (на рахунок UA 0016702, ГУК у Полт.обл/тг м. Хорол/22080200, банку отримувача - Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37959255, код класифікації доходів бюджету 22080200) 43 636 грн. 33 коп. - боргу з орендної плати, 6 642 грн. 25 коп. - пені.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Пшиченки" (вул. Берегова, буд. 45, м. Хорол, Хорольський район, Полтавська область, 37800; ідентифікаційний код 38459304) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (вул. Небесної Сотні, буд.1/23, м. Полтава, 36014; на рахунок UA 8018853, ідентифікаційний код 42769539, банк одержувача: Державна казначейська служба України, МФО 820172) 2 255 грн. 65 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.