ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м.Харків Справа № 913/849/14(913/357/21)

Провадження №5/913/357/21

За позовом Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул.Гагаріна, буд.70, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армбудсервіс» (вул.Велика Васильківська, буд.14, офіс 221, м.Київ, 03040)

про стягнення 2 245 082 грн 07 коп.

у межах справи №913/849/14 про банкрутство Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

Суддя Господарського суду Луганської області Вінніков С.В.

Секретар судового засідання Ковальова І.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство «Луганський облавтодор «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Луганський облавтодор», позивач) 09.06.2021 звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 03.06.2021 №1-5/773 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армбудсервіс» (далі - ТОВ «Армбудсервіс», відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки від 01.07.2019 №01/07/2019 у сумі 2 245 082 грн 07 коп., з яких: основна заборгованість - 1 926 239 грн 11 коп., 3% річних - 104 664 грн 89 коп. та інфляційні втрати - 214 178 грн 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

01.07.2019 між ДП «Луганський облавтодор» як постачальником та ТОВ «Армбудсервіс» як покупцем укладено договір поставки №01/07/2019 (далі - договір), за яким у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: асфальтобетон та інший товар, зазначений у видаткових накладних.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отримання товару з відстрочкою платежу до 14 календарних днів з моменту підписання накладних.

Відповідно до п.5.3 договору вартість перевезення товару фіксується та відображається у видатковій накладній або в акті виконаних робіт окремо від ціни товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ДП «Луганський облавтодор» поставлено товар на загальну суму 1 926 239 грн 11 коп., що підтверджується видатковими накладними, які підписані покупцем, як отримувачем товару.

Відповідач поставлений товар не оплатив.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України позивачем нараховані 3% річних у сумі 104 664 грн 89 коп. та інфляційні втрати в сумі 214 178 грн 08 коп.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.06.2021 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.

Ухвалою суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 12.07.2021.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 02.08.2021.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2021 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 30.08.2021.

05.08.2021 від позивача поштою надійшли додаткові пояснення від 04.08.2021 №1-5/929 щодо розрахунку ціни позову, у яких позивачем наведено детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат. У поясненнях позивач зазначає, що у позовній заяві розрахунок 3% річних зроблено по 01.07.2021, у той же час як позовна заява направлена до суду 07.06.2021 (згідно дати зазначеної на конверті). Але на теперішній час сума основного боргу не змінилась. Відповідач розрахунків не робив, а тому просить розрахунок 3% річних вважати правильним.

Суд приймає вказані додаткові пояснення до уваги та долучає їх до матеріалів справи.

Суд ураховує, що поштова кореспонденція у справі, а саме ухвали Господарського суду Луганської області від 14.06.2021 (поштове відправлення №228) та від 12.07.2021 (поштове відправлення №968), надсилались відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул.Велика Васильківська, буд.14, офіс 221, м.Київ, 03040, та повернулись на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч.3 та 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, директор відповідач Ячменьов Є.В. повідомлявся про розгляд справи за номером телефону НОМЕР_1 , що підтверджується телефонограмою від 30.06.2021 про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання.

Під час передачі телефонограми ТОВ «Армбудсервіс» директором Ячменьовим Є.В. повідомлено адресу електронної пошти підприємства - ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку судом направлено електронні примірники ухвал від 14.06.2021, від 12.07.2021 та від 02.08.2021.

Водночас суд зазначає, що за змістом ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Правова позиція з вказаного питання викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2018 у справі №3/93 та від 11.12.2018 у справі №921/6/18.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

У судове засідання 30.08.2021 сторони не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

01.07.2019 між ДП «Луганський облавтодор» як постачальником та ТОВ «Армбудсервіс» як покупцем укладено договір, за яким у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: асфальтобетон та інший товар, зазначений у видаткових накладних (п.1.1 договору).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отримання товару з відстрочкою платежу до 14 календарних днів з моменту підписання накладних.

Пунктом п.3.1 договору передбачено, що загальна сума договору становить 1 999 999 грн 00 коп. з урахуванням ПДВ, без урахування вартості доставки товару.

Загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленого в межах строку дії цього договору (п.3.2 договору).

Розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після пред`явленого постачальником рахунку на оплату товару (далі - рахунок) та підписання сторонами видаткових накладних (п.4.2 договору).

Сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отримання товару з відстрочкою платежу до 14 календарних днів з моменту підписання накладних (п.4.3 договору).

Відповідно до п.5.3 договору вартість перевезення товару фіксується та відображається у видатковій накладній або в акті виконаних робіт окремо від ціни товару.

Пунктами 10.1, 10.3 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов п.4.2 договору позивачем надано відповідачу рахунки-фактури (а.с.38-42) на загальну суму 1 926 239 грн 11 коп.

Відповідачем, згідно видаткових накладних прийнято товар на загальну суму 1 926 239 грн 11 коп.

Відповідач у порушення умов п.4.3 договору оплату за поставлений товар не здійснив.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 657 ЦК України передбачена форма окремих видів договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 926 239 грн 11 коп., що підтверджується видатковими накладними від 26.07.2019 №26/07-01 на суму 598 999 грн 12 коп. з урахуванням ПДВ, від 27.07.2019 №27/07-01 на суму 981 405 грн 24 коп. з урахуванням ПДВ, від 30.07.2019 №30/07-01 на суму 15 945 грн 96 коп. з урахуванням ПДВ, від 31.07.2019 №31/07-01 на суму 186 539 грн 65 коп. з урахуванням ПДВ, від 31.07.2019 №31/07-02 на суму 143 349 грн 14 коп. з урахуванням ПДВ (а.с.33-37).

Видаткові накладні підписані сторонами та підпис скріплено печаткою підприємства ТОВ «Армбудсервіс», зокрема, заступником директора по дорожньому будівництву Скрипником О.Є., який діяв на підставі довіреності від 20.05.2019 та довіреності від 04.08.2019 форми №М-2. Указані довіреності підписані директором ТОВ «Армбудсервіс» Ячменьовим Є.В. (а.с.31-32).

Приписами ст.530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.3 договору покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отримання товару з відстрочкою платежу до 14 календарних днів з моменту підписання накладних.

Відповідач у порушення умов п.4.3 договору товар не оплатив, заборгованість складає 1 926 239 грн 11 коп.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості суду не подав.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 926 239 грн 11 коп. та про їх задоволення.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 10.08.2019 по 01.07.2021 у сумі 104 664 грн 89 коп. суд зазначає таке.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отримання товару з відстрочкою платежу до 14 календарних днів з моменту підписання накладних.

Суд бере до уваги, що у відповідності до умов п.4.3 договору рахунки-фактури надавались відповідачеві разом з передачею товару за видатковими накладними.

Відтак указані документи є належними та допустимим доказами, які підтверджують факт поставки позивачем продукції відповідачеві.

Господарський суд ураховує, що кожна поставка позивачем відповідачеві товару за видатковою накладною є окремим зобов`язанням у розумінні приписів ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України, яке має свій строк (термін) виконання.

При цьому суд бере до уваги наступне.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом ст.252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 5 ст.254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Оскільки сторонами у п.4.3 договору визначено саме строк виконання зобов`язання з оплати поставлено товару, суд, визначаючи початок періоду прострочення, керується вказаними висновками Верховного Суду.

Перевіривши наданий ДП «Луганський облавтодор» розрахунок 3% річних суд вважає його неправильним, оскільки позивачем невірно визначений початок періоду прострочення за зобов`язаннями за видатковою накладною від 27.07.2019 №27/07-01.

Так, поставлений позивачем товар за видатковою накладною від 27.07.2019 №27/07-01 відповідач повинен був оплатити до 12.08.2019.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, нарахованих за видатковими накладними за поставлений товар, зроблений за допомогою програми «Законодавство» у межах заявлених позивачем періодів та сум:

№ і дата видаткової накладноїГраничний строк оплати товаруПеріод розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
ВН від 26.07.2019 №26/07-0109.08.201910.08.2019-01.07. 999,1234 019,87
ВН від 27.07.2019 №27/07-0112.08.201913.08.2019-01.07. 405,2455 496,45
ВН від 30.07.2019 №30/07-0113.08.201914.08.2019-01.07.25,96900,40
ВН від 31.07.2019 №31/07-0114.08.201915.08.2019-01.07. 539,6510 517,77
ВН від 31.07.2019 №31/07-0214.08.201915.08.2019-01.07. 349,1480 82,54
Усього:109 017,03

Ураховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розмір заявлених позивачем до стягнення 3% річних, суд приходить до висновку про задоволення вимоги ДП «Луганський облавтодор» про стягнення з ТОВ «Армбудсервіс» 3% річних за період з 10.08.2019 по 01.07.2021 у загальній сумі 104 664 грн 89 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період серпень 2019 року - квітень 2021 року в сумі 214 178 грн 08 коп. суд зазначає таке.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд приходить до висновку про те, що він є неправильним, оскільки ним не враховані висновки Верховного Суду, наведені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, та невірно визначено загальний індекс інфляції за весь період прострочення.

Суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за видатковими накладними за поставлений товар, зроблений за допомогою програми «Законодавство» у межах заявлених позивачем періодів та сум:

№ і дата видаткової накладноїСтрок оплатиСума заборгованості, в грн.Період нарахуванняІндекс інфляції за весь період простроченняЗаявлена сума інфляції, грн.Сума інфляції за рохрахунком суду, грн.Сума інфляції, що підлягає стягненню, грн.
ВН від 26.07.2019 №26/07-0109.08.2019598 999,12Серпень 2019 - квітень 2021111,166 602,7166 488,9066 488,90
ВН від 27.07.2019 №27/07-0112.08.2019981 405,24Серпень 2019 - квітень 2021111,1109 122,00108 935,98108 935,98
ВН від 30.07.2019 №30/07-0113.08.201915 945,96Серпень 2019 - квітень 2021111,117 73,031 770,001 770,00
ВН від 31.07.2019 №31/07-0114.08.2019186 539,65Серпень 2019 - квітень 2021111,120 741,3420 705,9020 705,90
ВН від 31.07.2019 №31/07-0214.08.2021143 349,14Серпень 2019 - квітень 2021111,115 939,0015 911,7515 911,75
Разом:214 178,08213 812,53213 812,53

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати за період з серпня 2019 року по квітень 2021 року в сумі 213 812 грн 53 коп.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір у сумі 33 676 грн 24 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст.129 ГПК України.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армбудсервіс» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Армбудсервіс», вул.Велика Васильківська, буд.14, офіс 221, м.Київ, 03040, ідентифікаційний код 38619967, на користь Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вул.Гагаріна, буд.70, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 31995774, заборгованість у сумі 1 926 239 грн 11 коп., 3% річних у сумі 104 664 грн 89 коп., інфляційні втрати в сумі 213 812 грн 53 коп., судовий збір у сумі 33 670 грн 75 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Учасники справи:

Позивач: Дочірнє підприємство «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вул.Гагаріна, буд.70, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 31995774.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Армбудсервіс», вул.Велика Васильківська, буд.14, офіс 221, м.Київ, 03040, ідентифікаційний код 38619967.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.09.2021.

Суддя С.В. Вінніков