УХВАЛА

м. Київ

03.09.2021Справа № 910/21114/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантований покупець" від 9 березня 2021 року № 15/1098 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі № 910/21114/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро Плюс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантований покупець" про стягнення 161 099,50 грн.,

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача (заявника): Левченка Д.Ю.;

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гідро Плюс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - Підприємство) 50 171,74 грн. пені, 12 755,03 грн. трьох процентів річних, 23 751,46 грн. інфляційних втрат та 74 421,27 грн. штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 30 січня 2019 року № 16440/01.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 січня 2021 року (суддя Босий В.П.) вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/21114/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року позов Товариства задоволено. Стягнуто з Підприємства на користь позивача 50 171,74 грн. пені, 12 755,03 грн. трьох процентів річних, 23 751,46 грн. інфляційних втрат, 74 421,27 грн. штрафу, а також 2 416,49 грн. судового збору.

9 березня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява Товариства від 2 березня 2021 року, в якій останнє просило суд ухвалити додаткове рішення у даній справі в частині вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва у зв`язку з лікарняним судді Босого В.П. було проведено повторний автоматизований розподіл зазначених матеріалів судової справи, за результатами якого заяву Товариства передано на розгляд судді Павленку Є.В.

Додатковим рішенням від 16 березня 2021 року стягнуто з Підприємства користь Товариства 7 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

15 березня 2021 року через відділ діловодства суду надійшла заява Підприємства від 9 березня 2021 року № 15/1098 про відстрочення виконання судового рішення у даній справі.

За результатами повторного автоматизованого розподілу, проведеного у зв`язку з лікарняним судді Босого В.П., дана заява передана на розгляд судді Павленку Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 березня 2020 року вказану заяву Підприємства про відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/21114/20 призначено до розгляду в судовому засіданні на 29 березня 2021 року.

22 березня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла апеляційна скарга Підприємства від 17 березня 2021 року № 15/1198 на рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року провадження з розгляду заяви Підприємства від 9 березня 2021 року № 15/1098 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/21114/20 було зупинено до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги відповідача від 17 березня 2021 року № 15/1198 на рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року.

24 березня 2021 року до суду надійшли заперечення Товариства на заяву про відстрочення виконання рішення, в яких позивач зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності коштів на рахунках останнього, а також не обґрунтовано запропонованого терміну відстрочення та не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що рішення суду в даній справі буде виконано після закінчення цього терміну.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10 червня 2021 року апеляційну скаргу Підприємства залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року - без змін.

У серпні 2021 року матеріали справи № 910/21114/20 повернулися до Господарського суду міста Києва, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 серпня 2021 року заяву Підприємства від 9 березня 2021 року № 15/1098 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/21114/20 призначено до розгляду на 2 вересня 2021 року.

У судовому засіданні 2 вересня 2021 року представник боржника підтримав вимоги, викладені у його заяві від 9 березня 2021 року № 15/1098, та наполягав на їх задоволенні.

Позивач явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву, відповідач, зокрема, посилався на такі обставини:

- неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом в інший спосіб, ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) "Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом" від 26 червня 2019 року № 641 (далі - Постанова);

- фінансування діяльності гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису, затвердженого Регулятором (стаття 65 Закону);

- неналежним виконанням приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів Підприємству для оплати останнім електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом у повному обсязі, як наслідок наявність заборгованості перед Підприємством на суму 23 550,00 млн. грн. (з ПДВ);

- часткове виконання відповідачем зобов`язань з оплати заборгованості по спірному періоду;

- встановлений у пункті 4 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21 липня 2020 року № 810-ІХ строк погашення заборгованості Підприємства перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, та фактично буде відбуватися протягом 2021-2022 років;

- визначене в статті 8 та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про альтернативні джерела енергії" додаткові джерела фінансування ПрАТ "НЕК "Укренерго" та Підприємства для виконання зазначених спеціальних обов`язків згідно з Законом та Порядком;

- прийняття Кабінетом Міністрів України постанови "Про деякі питання виконання Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" від 9 грудня 2020 року № 1203.

- відсутність вини у невиконанні спірних зобов`язань та складний фінансовий стан Підприємства, пов`язаний з невиконанням іншими учасниками спірних правовідносин наведених спеціальних обов`язків.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13 грудня 2012 року в справі № 18-рп/2012, від 25 квітня 2012 року в справі № 11-рп/2012 та від 30 червня 2009 року в справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

У своїй заяві в обґрунтування вимог про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року на один рік Підприємство, зокрема, посилалося на свій скрутний фінансовий стан, а також на недостатність коштів на банківському рахунку відповідача для виконання судового рішення.

Проте наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення (тяжке фінансове становище, недостача коштів на банківському рахунку) не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, які давали б можливість для відстрочення виконання судового рішення, оскільки такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок і його власної господарської діяльності.

Як було зазначено, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, саме на заявника в контексті приписів статей 74, 76-79 ГПК України покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

Проте заявником на момент звернення з цією заявою не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження наведених ним обставин. Так, заявником не було надано суду жодних доказів, які підтверджують, зокрема, відсутність грошових коштів для погашення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року в справі № 910/21114/20 про стягнення 163 515,96 грн. Надана Підприємством копія балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31 грудня 2020 року, не може беззаперечно свідчити про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року в справі № 910/21114/20, або роблять таке виконання неможливим. У той же час в силу приписів статті 96 ЦК України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Таким чином, наведені заявником обставини не засвідчують неможливості або ускладнення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року в справі № 910/21114/20, і не є винятковими в розумінні статті 331 ГПК України. Ці обставини лише вказують на те, що примусове виконання даного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан відповідача.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, суд зобов`язаний враховувати інтереси не лише боржника, а й стягувача.

Разом із тим, суд констатує, що стягувач також є суб`єктом господарювання, здійснює підприємницьку діяльність та зобов`язаний оплачувати роботу своїх працівників. Відтак, затримка виконання вищенаведеного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність заявником наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання прийнятого у даній справі судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги те, що Підприємство не довело належними та допустимими доказами наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання прийнятого у даній справі судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні його заяви.

На підставі викладеного та керуючись статями 74, 76-79, 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного підприємства "Гарантований покупець" від 9 березня 2021 року № 15/1098 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі № 910/21114/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гідро Плюс" до державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 161 099,50 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту: 3 вересня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко