ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м.Дніпро Справа № 912/96/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 (прийняте суддею Кабаковою В.Г., повне судове рішення складено 26.05.2021) у справі № 912/96/21

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1. Фермерського господарства "Степове"

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про витребування майна та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Фермерського господарства "Степове" та ОСОБА_2 з вимогами (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 22.02.2021) про:

-витребування від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майна фермерського господарства "Степове" як цілісного майнового комплексу, до складу якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству;

-зобов`язання уповноваженого суб`єкта державної реєстрації за ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчинити необхідні реєстраційні дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 прав єдиного засновника фермерського господарства "Степове" код (23092944).

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 у справі № 912/96/21:

-в задоволенні позову відмовлено;

-стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства "Степове" 38 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на встановлені обставини та подані докази, предмет договору, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким є передача 100% статутного капіталу, а не цілісного майнового комплексу, відсутність підстав для визнання його нікчемним, відсутність доказів на підтвердження існування інших договірних відносин, відсутність доказів на підтвердження вчинення щодо господарства з квітня 2012 року будь-яких дій ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 у справі № 912/96/21, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що не приймав і не підписував жодних правочинів (рішень, статутів, договорів тощо) з приводу зміни засновника господарства або передачі корпоративних прав; такий договір є підробленим. Між сторонами було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу ФГ "Степове".

Норма ст. 22 ЗУ "Про Фермерське господарство" встановлює особливий порядок відчуження корпоративних прав господарства за яким новий власник (покупець за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу господарства) реєструє статут господарства в новій редакції тобто набуває відповідних корпоративних прав.

Отже, підставою набуття корпоративних прав фермерського господарства є такі документи: а) Рішення власника (членів) господарства "Про продаж цілісного майнового комплексу ФГ"; б) Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу ЦМК ФГ; Рішення нового власника "Про затвердження Статуту ФГ"; в) Новий статут господарства.

Суд першої інстанції помилково відмовився від застосування до спірних правовідносин спеціальної норми ЗУ "Про фермерське господарство" і вирішував спір на підставі загальних норм ст.656,205,208,209,627,629 ЦК України.

Як висновок - за відсутності рішення ОСОБА_1 "Про відчуження корпоративних прав", рішення ФГ "Степове" про затвердження статуту в новій редакції, заяви ФГ "Степове" до державного реєстратора з приводу зміни статутних документів і за наявності відкладальної обставини в Договорі - ОСОБА_2 не є власником господарства.

Також, апелянт просить суд апеляційної інстанції розглянути Заяву "Про визнання договору недійсним в порядку ч.3 ст.237 ГПК України" від 16.03.2021 року та визнати недійсним договір вказаний у заяві за відсутності підстав з приводу встановлення нікчемності даного правочину.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Фермерське господарство "Степове" та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що Договір оренди цілісного майнового комплексу ФГ "Степове" між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не укладався та не підписувався, копія вказаного договору з підписами сторін позивачем до матеріалів не надавалася та в матеріалах справи відсутня.

Щодо підробки договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" у відзиві зазначено, що вказаний договір наявний у матеріалах реєстраційної справи та складається з одного аркушу, а тому замінити його першу сторінку, як зазначає позивач, неможливо; неможливість підробки таким способом підтверджується також змістом тексту договору.

Наявність же спору в даній справі, майже через 9 років після продажу частки в статутному капіталі та зміни складу засновників Господарства, на думку ОСОБА_2 , пов`язано виключно з судовим розглядом спору в господарській справі №912/3456/20, в якій ФГ "Степове" захищає своє право користування земельною ділянкою, наданою для створення і діяльності цього господарства, та яке було порушено іншим фермерським господарством "Степол Агро", засновниками якого є позивач в даній справі - ОСОБА_1 та його сини - відповідач в даній справі, який визнав позов, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Саме Фермерському господарству "Степове", як власнику цілісного майнового комплексу, а не позивачеві - фізичній особі ОСОБА_1 , який певний час був засновником цього господарства, належало право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі набувати, продавати чи передавати його в оренду. При цьому такий договір підлягав обов`язковій державній реєстрації. ОСОБА_1 , як фізична особа, ніколи не набував на праві власності нерухоме майно - цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Степове" та не реєстрував за собою права власності на таке нерухоме майно. ОСОБА_1 , як фізична особа, ніколи не передавав та не міг передати в оренду відповідачеві ОСОБА_2 нерухоме майно - цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Степове", оскільки таке право позивачу, як фізичній особі, не належало. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не укладалося та не підписувалося договору оренди нерухомого майна - цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове". Такий об`єкт права власності та об`єкт нерухомого майна як цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Степове" взагалі відсутній, оскільки ніколи не створювався та не реєструвався, а отже не міг бути об`єктом будь-якого договору.

ОСОБА_1 було спеціально створено статутний капітал Господарства та відчужено належну йому частку цього статутного капіталу ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу частки статутного капіталу Фермерського господарства "Степове" та рішення єдиного засновника Господарства від 11 червня 2012 року. Саме на підставі вказаних документів, 11.06.2012 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів та зареєстровано Статут Господарства в новій редакції, відповідно до якої єдиним засновником та головою Господарства став ОСОБА_2 .

Твердження апелянта про те, що частка у складеному капіталі може бути відчужена на користь іншої особи виключно шляхом укладення договору купівлі-продажу ЦМК господарства є помилковим, оскільки поняття цілісного майнового комплексу фермерського господарства не є тотожним поняттю самого Фермерського господарства як юридичної особи. Продаж юридичної особи як ЦМК та продаж частки у статутному капіталі юридичної особи є лише різними правовими механізмами зміни власника такої юридичної особи.

Твердження позивача про те, що предметом розгляду в даній справі є правовідносини, пов`язані з відчуженням частки складеного капіталу та необхідність надання судом оцінки укладеного між сторонами договору купівлі-продажу частки, є помилковим, оскільки предметом розгляду в даній справі є саме витребування нерухомого майна - цілісного майнового комплексу ФГ "Степове", а не витребування частки, про що вже вказувалося та обґрунтовувалося вище.

До взаємовідносин, пов`язаних з купівлею-продажем частки в статутному капіталі ФГ "Степове" між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає застосуванню строк позовної давності, який закінчився ще у 2015 році, про що відповідачем подано до суду відповідну заяву.

Позивач беззаперечно міг дізнатися про факт зміни засновника та голови ФГ "Степове" та переходу цих прав до відповідача ОСОБА_2 з 11.06.2012 року. Більше того, позивач ОСОБА_1 з червня 2012 року і по даний час не здійснював жодних повноважень як голова чи засновник ФГ "Степове", що підтверджує його обізнаність з фактом відсутності в нього відповідних прав і повноважень.

Також, у відзиві зазначено, що суд дійшов вірного висновку про те, що предмет позову не відповідає нормі закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", тобто обраний неналежний спосіб захисту.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому додатково зазначено, що суд мав встановити обставину стосовно наявності волевиявлення ОСОБА_1 на передачу корпоративних прав, яке мало бути викладено окремим документом - Рішенням. Навіть за наявності договору між сторонами про передачу частки у статутному капіталі, ОСОБА_2 не міг стати засновником без наявності інших обов`язкових документів, а саме: а) Рішення ОСОБА_1 про продаж корпоративних прав відповідно до п.6.11.3 Статуту; б) Акта приймання-передачі майна за договором як підстави для внесення і реєстрації змін до установчих документів за Законом; в) Заяви ОСОБА_1 , як власника господарства разом із підписаним сторонами актом приймання- передачі та новими редакціями статуту, до реєстратора з приводу внесення змін до установчих документів відповідно до Закону. При всьому цьому, в разі якщо ОСОБА_2 доведе факт виконання ним цього договору, це не позбавляє його права вимагати виконання зобов`язань у іншої сторони договору. ОСОБА_2 так і не став власником корпоративних прав та майна господарства, а ОСОБА_5 , як власник, може захищати своє право протягом усього часу наявності у нього права власності.

Відповідачі-1,2 подали заперечення на відповідь на відзив, де зазначають, що при розгляді даної справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до пункту 6.11.3 Статуту ФГ "Степове" (в редакції змін, зареєстрованих 17.04.2012) було визначено, що частка в Статутному капіталі може бути відчужена засновником чи членом Господарства іншим особам за власним рішенням. При цьому, вказаними Змінами до Статуту не встановлено та не передбачено, що таке рішення приймається та викладається єдиним засновником Господарства у вигляді окремого документа, так само, як і не встановлено порядок та/або процедуру прийняття такого рішення єдиним засновником Господарства.

Щодо розрахунків відповідачі-1,2 зазначають, що сам текст договору містить вказівку на проведення взаєморозрахунків між сторонами в повному обсязі, відповідно до умов договору, що відповідає звичайній діловій практиці. Пункт 2 Договору купівлі-продажу частки ФГ "Степове", що містить вказівку на проведення взаєморозрахунків між Сторонами, є розпискою, яка підтверджує факт проведення взаєморозрахунків між сторонами в повному обсязі, отже доводи апелянта про недоведеність відповідачем факту проведення оплати за договором, є необґрунтованими.

Висновок про обов`язкове складання акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства та перехід права на частку з дати підписання акта приймання- передачі Великою палатою Верховного Суду зроблено, у зв`язку з прийняттям у 2018 році Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який не регулює спірні правовідносини.

Щодо подання документів для реєстрації неповноважною особою відповідачі-1,2 зазначають, що законодавство України дозволяє подавати документи, в тому числі, заяву про державну реєстрацію з приводу внесення змін до установчих документів та до ЄДР щодо зміни складу засновників, як попередньому (який вибуває зі складу), так і новому (який набуває права на частку) засновнику господарства.

ОСОБА_3 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

20.08.2021 від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з відпусткою його повноважного представника. Також, заявник звертає увагу на відсутність у справі пояснень іншого учасника справи ОСОБА_3 .

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки заявником не надано жодних доказів в підтвердження обставин перебування у відпустці.

Подання відзиву у справі є правом сторони, а тому неподання одним з відповідачів відзиву не є підставою для відкладення розгляду справи та перешкодою для розгляду спору по суті.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 у справі № 912/96/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.08.2021 о 10:00 год.

В судовому засіданні 26.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.Встановлені судом обставини справи.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору безоплатної передачі корпоративних прав від 29.01.2010, укладеного між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний), дарувальник безоплатно передав, а обдаровуваний прийняв в дар корпоративні права на ФГ "Степове" на умовах визначених у договорі. Зазначені корпоративні права належать дарувальнику на підставі статуту (п. 1 договору). Під корпоративними правами, зазначеними в п. 1 договору, розуміється право на управління та отримання відповідної частки прибутку, а також активів у разі його ліквідації відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2 договору) (а.с. 110-112, т. 1).

Згідно рішення засновника ФГ "Степове" № 3 від 01.02.2010, ОСОБА_1 приступив з 01.02.2010 до виконання прав засновника та голови фермерського господарства "Степове" у зв`язку з передачею корпоративних прав на умовах, викладених у договорі від 29.01.2010 (а.с. 113, т. 1).

Згідно статуту ФГ "Степове", затвердженого рішенням єдиного засновника № 3 від 01.02.2010, засновником господарства є ОСОБА_1 (а.с. 114 - 121, т. 1).

Відповідно до рішення ОСОБА_1 від 13.04.2012, прийнятого ним як єдиним засновником ФГ "Степове" було вирішено створити статутний капітал господарства у сумі 15 00,00 грн та затвердити відповідні зміни до статуту господарства (а.с. 80, т. 2).

Відповідно до Змін до статуту фермерського господарства "Степове", затверджених рішенням єдиного засновника ( ОСОБА_1 ) від 13.04.2012 та зареєстрованих 17.04.2012, було доповнено розділ 6 статуту, зокрема пунктами 6.11 "Статутний капітал Господарства та його розподіл між засновниками та членами Господарства", відповідно до п. 6.11.1 якого, у господарстві створюється статутний капітал в сумі 1 500,00 грн та згідно п. 6.11.2 Засновники та члени вносять частки до статутного капіталу та володіють частками у Статутному капіталі Господарства у наступному співвідношенні: ОСОБА_1 - 1 500,00 грн, що складає 100% статного капіталу господарства" (а.с. 78 - 79, т. 2.).

Крім того, пунктом 6.11.3 вказаних Змін до статуту було визначено, що частка в статутному капіталі може бути відчужена засновником чи членом Господарства іншим особам за власним рішенням.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 17.04.2012, засновником ФГ "Степове" зазначено ОСОБА_1 із розміром внеску до статутного капіталу 1 500,00 грн (а.с. 44 - 45, т. 1).

В подальшому, між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу фермерського господарства "Степове", відповідно до п. 1.1 якого, продавець зобов`язується передати 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" і сплатити обговорену грошову суму, встановлену за домовленістю сторін (а.с. 122, т. 1).

Предметом цього договору є 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" (п. 1.2 договору).

Зазначені 100% статутного капіталу господарства належать продавцю на підставі розділу 6 п. 6.11.2 статуту господарства (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору розрахунки за цим договором здійснені у готівковій формі шляхом сплати покупцем визначеної у п. 1.4. цього договору суми продавцю, згідно належної йому частки, яку він отримав від покупця повністю до підписання цього договору.

Сторони підтверджують факт повного розрахунку за відчужувані 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове", які зазначені у п. 1.2. цього договору.

У 4 розділі договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань сторін за цим договором (п.4.1.)

Право власності на 100% статутного капіталу ФГ "Степове", що зазначені у п.1.2 цього договору, переходять до покупця з моменту державної реєстрації змін до установчих документів ФГ "Степове" (п.4.2).

З моменту державної реєстрації змін до установчих документів фермерського господарства "Степове", продавець втрачає всі права та обов`язки щодо відчужуваної частини статутного капіталу фермерського господарства "Степове", що були обумовлені статусом засновника цього господарства (п.4.3).

З моменту державної реєстрації відповідних змін до установчих документів фермерського господарства "Степове" - відбувається одночасний перехід до Покупця всіх прав та обов`язків, що належали продавцю, як засновнику фермерського господарства "Степове" (п.4.4).

В матеріалах реєстраційної справи наявний оригінал цього договору, текст розміщений на одному аркуші з двох сторін, в графі дата укладення міститься - 2012 рік.

Матеріали реєстраційної справи містять рішення єдиного засновника селянського (фермерського) господарства "Степове" ОСОБА_2 про звільнення з 11.06.2012 ОСОБА_1 з посади голови селянського (фермерського) господарства "Степове" згідно з його власним бажанням від 11.06.2012, з яким ознайомився ОСОБА_1 11.06.2012 (а.с. 124, т. 1).

Також міститься Статут в редакції 2012 року, зареєстрований 11.06.2012 згідно якого засновником господарства є ОСОБА_2 (а.с. 125 - 135, т. 1).

Після цієї дати матеріали реєстраційної справи не містять жодної заяви (реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи) за підписом ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 15.01.2021, засновником ФГ "Степове" зазначено ОСОБА_2 із розміром внеску до статутного капіталу 179 685,00 грн та ОСОБА_3 із розміром внеску до статутного капіталу 1 815,00 грн (а.с. 47 - 48, т. 1).

Згідно договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" від 10.07.2018, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 1% статутного капіталу ФГ "Степове" у власність. Відповідні зміни в реєстрі зареєстровані 16.07.2018 (а.с. 97, 98, т. 1).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 про вихід із складу засновників, яка оглянута судом 14.04.2021 (а.с. 38, т. 2); відповідні зміни щодо складу учасників не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Статтею 20 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності.

Згідно ст. 22 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 66 ГК України цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод на умовах і в порядку, визначених цим кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Отже, саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів реєстрації за ОСОБА_1 , як фізичною особою, права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Степове".

Так само, в матеріалах справи відступній договір про продаж цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове".

Матеріали справи не містять належних доказів передачі ОСОБА_1 , як фізичною особою, і як керівником ФГ "Степове", в оренду ОСОБА_2 нерухомого майна - цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове". До матеріалів справи позивачем надано лише першу сторінку договору оренди цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове" від 30.03.2012, проте докази підписання сторонами такого договору та, відповідно, докази його укладення відсутні. Отже, така копія договору не може бути належним доказом передачі в оренду позивачем відповідачу-2 цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове".

В наведеній нормі ст. 22 Закону України "Про фермерське господарство" йдеться про один із варіантів продажу фермерського господарства, а саме як цілісного майнового комплексу.

Продаж фермерського господарства може здійснюватися, зокрема, шляхом відчуження корпоративних прав на нього (продаж частки у статутному капіталі) або шляхом продажу підприємства як єдиного (цілісного) майнового комплексу.

Як встановлено вище, у Фермерському господарстві "Степове" сформовано статутний капітал, що узгоджується з нормами законодавства.

Обидва шляхи відчуження мають докорінно різну правову природу. Насамперед, різниться об`єкт правовідносин - в першому випадку продається частка в статутному капіталі господарюючого суб`єкта, в другому - сукупність усіх видів майна, призначених для діяльності підприємства. В свою чергу, об`єкт правовідносин зумовлює і відмінність у визначенні особи - продавця при застосуванні цих конструкцій, адже відчужувати майно, за загальним правилом, може лише власник такого майна. Відтак, продавцем частки у статутному капіталі буде учасник суб`єкта господарювання, а продавцем цілісного майнового комплексу - суб`єкт господарювання.

А тому, доводи позивача щодо недотримання процедури відчуження цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове" відхиляються, оскільки відчуження Фермерського господарства "Степове" у даних спірних правовідносинах було здійснено не шляхом продажу цілісного майнового комплексу.

ОСОБА_1 було відчужено належну йому частку статутного капіталу господарства ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове". 11.06.2012 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів та зареєстровано статут господарства в новій редакції, відповідно до якого єдиним засновником та головою господарства став ОСОБА_2 .

Твердження позивача про підробку договору не знайшли свого підтвердження так як в матеріалах реєстраційної справи міститься оригінал договору, складений на одному аркуші з обох боків. При цьому, текст другої сторінки договору містить посилання на продаж майна, а договір підписано від імені продавця і покупця, а не сторін орендних правовідносин.

Позивач не спростував належними доказами дійсність підпису ОСОБА_1 в цьому договорі. Не заявлялося позивачем до суду і клопотань щодо проведення експертизи справжності його підпису на договорі купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове".

Окрім цього, від імені ОСОБА_1 підписано ознайомлення на рішенні від 11.06.2012 про зміну голови ФГ "Степове" (а.с. 124, т. 1), при цьому наявність вказаного підпису позивач не спростовує, тоді як у змісті рішення йде посилання на ОСОБА_2 як єдиного засновника ФГ "Степове".

Також, з 2012 року в матеріалах реєстраційної справи відсутні жодні заяви, подані від імені позивача.

Дії позивача, який уклав в 2012 році договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове", а згодом зазначає, що цей договір є неукладеним, суперечать його попередній поведінці.

Питання відчуження часток та виходу члена зі складу фермерського господарства не врегульоване ані статутом ФГ "Степове", ані Законом України "Про фермерське господарство", ані іншими нормативними актами. Тому відповідно до частини першої статті 8 ЦК України щодо вказаних правовідносин слід застосувати правові норми цивільного законодавства, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У постанові від 21 січня 2020 року у справі № 908/2606/18 Велика Палата Верховного Суду вже зазначала про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом № 973-IV.

Продаж частки у статутному капіталі оформляється договором купівлі-продажу. Згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних взаємовідносин) до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, пов`язаних зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи юридична особа повинна подати зокрема, примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства.

Будь-яких вимог щодо нотаріального засвідчення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі юридичної особи вказаний закон не містить.

Вказаним відхиляються доводи щодо відсутності усіх документів необхідних для реєстрації за ОСОБА_2 частки у статутному капіталі ФГ "Степове" та виникнення у нього права власності на цю частку.

Подання акта приймання-передачі частки є необхідною вимогою за новою редакцією Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка не була чинною на той час.

Позивач 16.03.2021 подав до суду першої інстанції заяву в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України, в якій просив суд при ухваленні рішення у справі, визнати договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" недійсним. У заяві зазначено, що не приймав будь-якого рішення та не підписував жодного нотаріально посвідченого договору на підставі якого могла бути здійснена заміна власника господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ГПК України, ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

З огляду на неспростування підпису на вказаному договорі, відсутність в реєстраційній справі будь-якої заяви після квітня 2012 року на вчинення реєстраційних дій від імені ОСОБА_1 , відсутність доказів орендних правовідносин, створення в квітні 2012 року статутного капіталу, суд вважає, що позивач не довів належними доказами, що він не знав про існування цього договору та не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви, відповідно вимога про визнання недійсним договору підставно не розглянута судом першої інстанції.

Враховуючи встановлені обставини та подані докази, предмет договору, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким є передача 100% статутного капіталу, а не цілісного майнового комплексу, відсутність підстав для визнання його нікчемним, відсутність доказів на підтвердження існування інших договірних відносин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки не знайшов підтвердження факт порушення жодних прав позивача.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Предметом даного позову є вимога направлена на відновлення права власності ОСОБА_1 на складений капітал ФГ "Степове", вимога позивача направлена на відновлення становища, яке існувало до порушення права (заміна в реєстрі юридичних осіб власника господарства).

Позивач належність обраного способу захисту обґрунтовує тим, що за нормами ст. 1, п.п. "е" п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" саме судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача (витребування з його володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю є підставою для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР.

Позивачем заявлено вимогу про витребування майна фермерського господарства "Степове" як цілісного майнового комплексу та зобов`язання уповноваженого суб`єкта державної реєстрації вчинити необхідні реєстраційні дії щодо реєстрації за позивачем прав єдиного засновника фермерського господарства "Степове".

Таким чином, предмет позову не відповідає зазначеній нормі закону, оскільки позивачем заявлено вимогу про витребування майна фермерського господарства "Степове" як цілісного майнового комплексу, а не частки у статутному капіталі фермерського господарства "Степове". Вище судом зазначено, що вказані поняття є різними та встановлено, що саме частка у статутному капіталі, а не цілісний майновий комплекс були предметом відчуження.

В решті рішення суду першої інстанції щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не оскаржується, апеляційна скарга не містить доводів щодо необґрунтованості стягнення зазначеної суми.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Щодо відсутності рішення позивача про відчуження частки у статутному капіталі Фермерського господарства "Степове" у відповідності до п. 6.11.3 Статуту, в редакції змін від 13.04.2012, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішення питання відчуження учасником своєї частки є корпоративним і належить до компетенції власника такої частки (учасника товариства); позивач на час продажу частки був єдиним учасником Фермерського господарства "Степове" та за його волевиявленням частка відчужена на користь ОСОБА_2 шляхом укладання договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове". У даному випадку, суд не вбачає жодних порушень прав позивача чи інших осіб у зв`язку з відсутністю оформлення окремим документом рішення ОСОБА_1 про продаж частки, таке волевиявлення на відчуження має втілення в укладеному договорі купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове".

Також, позивачем не доведено, яким чином порушаються його корпоративні права у зв`язку поданням документів реєстратору для зміни учасника ФГ "Степове" та реєстрації нової редакції статуту ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , за наявності встановленого волевиявлення останнього на відчуження частки та передачі корпоративних прав.

Зазначення у розділі 4 договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" про перехід корпоративних прав ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з моменту проведення державної реєстрації змін до установчих документів ФГ "Степове" є не відкладальною умовою, а є врегулюванням моменту набуття особою статусу учасника ФГ "Степове", оскільки таке питання було тривалий час спірним у законодавстві (з моменту набуття права власності на частку в статутному капіталі, з моменту вступу до товариства-прийняття зборами рішення, з моменту державної реєстрації відповідних змін у складі учасників) та обумовлене необхідністю внесення відповідних змін до реєстру щодо учасників.

Доводи щодо відсутності доказів оплати за договором купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" спростовуються змістом розділу 2 цього договору, де зазначено, що оплата відбулась у готівковій формі до підписання цього договору.

Дослідивши вищевказані обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача була наявна воля на відчуження вказаної частки у статутному капіталі, а недоліки оформлення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (відсутність дати тощо) не можуть слугувати підставою для визнання його недійсним, оскільки позивачем не доведено, яким чином порушуються права позивача вказаними обставинами.

Позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції заявлено про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, розгляд заяви підлягає призначенню у судове засідання на іншу дату для надання часу іншим учасникам для ознайомлення з поданими документами та подання заперечень, за наявності.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 278, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 у справі № 912/96/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2021 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

З метою розподілу витрат на професійну правничу допомогу призначити судове засідання на 31.08.2021 о 13:55 год.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.08.2021

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов