ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021м. ДніпроСправа № 904/5656/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нон-Стоп торг", м. Дніпро

про стягнення 24 030,67 грн

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нон-Стоп торг" 24030,67 грн, з яких: 18530,00 грн - основний борг, 3938,06 грн - інфляційні втрати, 1562,61 грн - 3% річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами була досягнута усна домовленість щодо постачання товару, після чого відповідач виставив рахунок на оплату № 24 від 07.08.2018 на суму 299200,00 грн, який повністю оплачений позивачем. За цією усною домовленістю відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 280670,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 53 від 08.08.2018 та № 54 від 11.08.2018. Оскільки відповідач своє зобов`язання з поставки товару виконав лише частково, поставивши товар вартістю меншою ніж була здійсненна оплата, позивач просить стягнути надмірно сплачену попередню оплату.

Ухвалою суд від 11.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк не скористався.

Повідомлення сторін про судове провадження у справі мало місце відповідно до вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Пунктом 10 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) містяться відомості про юридичну особу, зокрема, щодо її місцезнаходження. Ухвала суду від 11.06.2021 була надіслана відповідачу на його адресу, вказану в ЄДР, а саме: 49034, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 98.

Відповідно до положень частини шостої статті 242 Господарського процесуального суду України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, частина сьома статті 120 Господарського процесуального суду України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт із копією ухвали суду від 11.06.2021, до якого відділенням поштового зв`язку додано довідку про причину невручення поштового відправлення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Цей факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач виставив позивачу рахунок № 24 від 07.08.2018 на суму 299200 грн (з ПДВ) на оплату товару, а саме - крупи пшеничної в кількості 44 тонни за ціною 5666,67 грн за тонну без ПДВ.

Згідно з виставленим відповідачем рахунком та на підставі платіжних доручень № 1305 від 08.08.2018 на суму 149600,00 грн та № 1318 від 09.08.2018 на суму 149600,00 грн позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками по його рахунку за 08.08.2018 та 09.08.2018 (а.с. 12 - 14).

У рахунок отриманої попередньої оплати відповідач поставив позивачу товар (крупу пшеничну) в кількості 41,275 тн на загальну суму 280 670,00 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною № 53 від 08.08.2018 на суму 137700,00 грн та товарно-транспортною накладною № Р53 від 08.08.2018 (а.с. 15 - 17);

- видатковою накладною № 54 від 11.08.2018 на суму 142970,00 грн та товарно-транспортною накладною № Р54 від 11.08.2018 (а.с. 18 - 20).

Решта товару в кількості 2,725 тонни на суму 18530,00 грн (299200,00-280670,00 = 18530,00) відповідачем поставлена не була.

Зазначені обставини й стали причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з попередньою оплатою позивачем товару, виконанням відповідачем зобов`язань з поставки товару та наявністю підстав для повернення ним позивачу залишку попередньої оплати.

Частинами першою, четвертою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

За частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом пункту 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

З огляду на викладене та наявні у матеріалах справи докази між сторонами виникли правовідносини, характерні для договору поставки, що укладений ним у спрощений спосіб.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Отже, за змістом указаних правових норм зобов`язанню покупця з оплати товару передує зобов`язання постачальника передати (поставити) другій стороні товар у зумовлені строки.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору поставки у спрощений спосіб сторони погодили його предмет та ціну. З огляду на відсутність у наданих до суду доказах, що підтверджують укладення спірного договору, посилання на строк дії договору, суд приходить до висновку щодо його безстроковості.

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України).

Повна оплата товару здійснена позивачем до його отримання (платіжні доручення № 1305 від 08.08.2018 на суму 149600,00 грн та № 1318 від 09.08.2018 на суму 149600,00 грн).

З огляду на відсутність письмового договору між сторонами, строк поставки товару ними погоджено не було.

Проте, частиною першою статті 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

За приписом частини другої наведеної статті при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Системний аналіз положень частини першої статті 712, частини другої статті 538 Цивільного Кодексу України дає підстави для висновку, що постачальник (відповідач), який отримав від покупця (позивача) суму попередньої оплати за товар, повинен був виконати своє зобов`язання з поставки товару одночасно з отриманням коштів, тобто здійснити поставку товару 08.08.2018 - на суму 149600 грн та 09.08.2018 - на суму 149600 грн.

Докази поставки товару в повному обсязі відсутні. Строк поставки товару є таким, що настав.

Відтак, станом на дату передачі позивачу останньої партії товару (11.08.2018) за відповідачем залишилася заборгованість щодо поставки товару у межах попередньої оплати в сумі 18530,00 грн (299200,00-280670,00 = 18530,00).

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 3-127гс11).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інші учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На момент розгляду справи відповідачем не надано суду доказів передачі покупцеві товару на суму 18530,00 грн або повернення йому попередньої оплати у вказаній сумі.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 18530,00 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 1562,61 грн за період з 12.08.2018 по 03.06.2021 та інфляційні втрати в сумі 3 938,06 грн за період із серпня 2018 року по квітень 2021 року задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За змістом статей 524, 533 - 535 та 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, що визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого, безпосередньо із закону, що регулює господарську діяльність, з господарського договору тощо.

За наcлідком укладеного між сторонами договору поставки у відповідача виникло зобов`язання з поставки товару. Право на повернення заявленої до стягнення попередньої оплати відповідно до вимог частини другої статті 693 Цивільного кодексу України позивач реалізував шляхом заявлення позову до суду, що мало місце 03.06.2021 (а.с. 29). Доказів звернення до відповідача з відповідною вимогою в порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України до звернення з позовом до суду та виникнення у відповідача грошових зобов`язань з 12.08.2020 позивач суду не надав.

Невиконання постачальником своїх безпосередніх обов`язків з поставки товару за умов попередньої його оплати не трансформує автоматично ці зобов`язання у грошові.

Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 1750,39 грн (18530,00х2270,00/24030,67 = 1750,39) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нон-Стоп торг" про стягнення 24 030,67 грн, з яких: 18 530,00 грн - основний борг, 3 938,06 грн - інфляційні втрати, 1 562,61 грн - 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нон-Стоп торг" (ідентифікаційний код 41451059, місцезнаходження: 49034, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 98) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" (ідентифікаційний код 37700763, місцезнаходження: 01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 2А) основний борг у сумі 18530,00 грн, судовий збір у сумі 1750,39 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.08.2021.

Суддя І.І. Колісник