ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2064/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Глущенко Т.А.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Литвиненко Г.М., ордер серія ОД № 515221, дата видачі: 29.07.21;

від відповідача-1 - Неплій І.А., розпорядження № 23-К, дата видачі: 13.04.17;

від відповідача-2 - Римарчук С.В., директор, виписка з ЄДР дата видачі: 02.05.19;

від третьої особи - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року, м. Одеса, суддя Шаратов Ю.А., повний текст рішення складено та підписано 09.04.2021 року

у справі № 916/2064/20

за позовом Приватного підприємства Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області

до відповідача-1 Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, м. Біляївка Одеської області

про визнання протиправним та скасування рішення Біляївської міської ради від 28.11.2019 року № 1077-51/VII та про визнання недійсним договору оренди землі від 28.11.2019 року,-

головуючий суддя Шаратов Ю.А.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 02.09.2021 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Приватне підприємство Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області, в якій просило суд визнати протиправним та скасування рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» від 28.11.2019 року № 1077-51/VII; визнати недійсним Договір оренди землі від 28.11.2019 року укладений між Біляївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» щодо оренди земельної ділянки загальною площею 40,00 га (кадастровий номер :02:009:0146).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка загальною площею 40,00 га (кадастровий номер :02:009:0146), яка передана Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в довгострокову оренду на 35 років на підставі рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» від 28.11.2019 року № 1077-51/VII і Договору оренди землі від 28.11.2019 року, входить до складу земель, які орендує позивач за Договором оренди землі від 10.07.2006 року, який належним чином зареєстрований відповідно до вимог діючого на момент його укладення законодавства і є чинним, з огляду на що позивач вважає, що спірне рішення і та договір оренди землі прийняті із порушенням чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2020 року до участі у справі №916/2064/20 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області, м.Біляївка Одеської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» , м. Біляївка Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2020 року задоволено клопотання позивача залучення співвідповідача від 08.10.2020 року вх. № 27008/20 та залучено до участі у справі № 916/2064/20 в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» , м. Біляївка Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі №916/2064/20 (суддя Шаратов Ю.А.) позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Біляївської міської ради від 28.11.2019 року № 1077-51/VII «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду»; визнано недійсним Договір оренди землі від 28.11.2019 року, укладений між Біляївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» щодо оренди земельної ділянки загальною площею 40,00 га (кадастровий номер :02:009:0146); стягнуто з Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на користь Приватного підприємства Агрофірми "Промінь" витрати на сплату судового збору в розмірі 3 153,00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь Приватного підприємства Агрофірми "Промінь" витрати на сплату судового збору в розмірі 1051,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Договір оренди землі від 10.07.2006 року, на підставі якого позивач користується спірною земельною ділянкою, на час його укладення було зареєстровано належним чином, що в свою чергу виключає можливість стверджувати, що такий договір є неукладеним, а відповідно нікчемним, а тому суд дійшов висновку, що за умови наявності чинного договору оренди у позивача прийняття рішення Біляївською міською радою від 28.11.2019 року № 1077-51/VII та укладання договору оренди спірної земельної ділянки з іншою особою є неправомірним та таким, що порушує права позивача, як орендаря за Договором оренди землі від 10.07.2006 року.

Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області з рішенням суду першої інстанції не погодилась, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі № 916/2064/20 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не прийняв доводи відповідачів про те, що Договір від 10.07.2006 року є неукладеним та нікчемним через відсутність його державної реєстрації, зазначивши, що порядок реєстрації договорів оренди землі на той час визначався Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі». Суд першої інстанції помилково встановив факт державної реєстрації Договору від 10.07.2006 року, пославшись лише на те, що його підписано та скріплено печатками сторін, що він містить певні відомості про його реєстрацію, а отже його державна реєстрація відбулась згідно приписів Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів У країни від 25.12.1998 року № 2073.

Також за твердженням скаржника, суд першої інстанції помилково зазначив, що ведення Книги реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, як документа суворого обліку, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, розпочалось з 2009 року і питання її ведення визначалися Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021, а отже у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, на яку посилаються відповідачі, запис про державну реєстрацію Договору від 10.07.2006 року, вчинений 17.07.2006 року за № 6, не міг бути.

Так, на підтвердження власної позиції в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що згідно листа відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.03.2019 року № 568/105-19 запис № 6 від 17.07.2006 року про реєстрацію договору оренди землі на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутній (копія листа наявна в матеріалах справи). Також підтверджує не проведення державної реєстрації Договору від 10.07. 2006 року й викопіювання з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, залучене представником Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до матеріалів справи № 420/3397/19, яка розглядалась Одеським окружним адміністративним судом (викопіювання наявне в матеріалах справи). Із зазначеного викопіювання вбачається, що запис про проведення державної реєстрації Договору від 10.07.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутній.

При цьому, за твердженням скаржника, відповідно до судової практики, договір оренди землі набуває чинності з моменту його реєстрації, а реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. Також згідно правових висновків Верховного Суду України «за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним)», «договір, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та щодо якого сторонами в належній формі не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, не є укладеним».

На підставі викладеного скаржник вважає, що оскільки державну реєстрацію Договору від 10.07.2006 року не проведено, цей Договір є таким що не вчинений, а отже позивач не набув жодних прав на зазначену в ньому земельну ділянку.

Також скаржник зазначає, що в силу норм законодавства Договір від 10.07.2006 року апріорі не міг бути укладеним та зареєстрованим, зокрема, в зв`язку з відсутністю кадастрового номеру, як обов`язкової умови реєстрації договору оренди землі, що визначено ст. 202 Земельного кодексу України та Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затверджений Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.03.2003 року № 174.

Крім того, як стверджує скаржник, аналіз запису щодо реєстрації на Договорі від 10.07. 2006 року в розрізі Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Державного комітету У країни по земельних ресурсах від 02.03.2003 року № 174, свідчить про не можливість такого запису саме в такій формі. Так у зазначеному договорі міститься інформація, що в книзі записів реєстрації договорів вчинено запис від 17.07.2006 за реєстраційним номером № 6. В свою чергу, з огляду на зазначений Тимчасовий порядок, такого реєстраційного номеру бути не може, оскільки у відповідності до п. 8.1 цього Тимчасового порядку, реєстраційний номер присвоюється, зокрема, договору оренди землі в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: - з дворозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; дворозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію договору оренди землі; п`ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий договір оренди землі (пункт 8.2 Тимчасового порядку).

Також, як вказує відповідач-1, неможлива передача в оренду землі без виготовлення землевпорядної документації, оскільки у відповідності до ст.184 Земельного кодексу України зміст землеустрою передбачає саме встановлення на місцевості меж землеволодінь і землекористувань. Саме землеустрій передбачає встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок. Згідно ж ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості) забороняється. Про відсутність землевпорядної документації свідчить лист відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 18.06.2019 року № 1378/105-19.

Отже, за на думку скаржника, у 2006 році юридично не можливо було зареєструвати договір оренди землі, без формування земельної ділянки, а саме: виготовлення землевпорядної документації (проекту, технічної документації, кадастрового плану тощо) та без присвоєння кадастрового номеру. Аналіз Договору від 10.07.2006 року свідчить про відсутність кадастрового номеру, як й про відсутність кадастрового плану (який є обов`язковим відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі»), а також, про не визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що виключає можливість не тільки ідентифікувати ділянки в просторі, а й про не можливість передати таку ділянку в оренду, не кажучи вже про реєстрацію такого договору.

Окрім вказаного скаржник також вказує, що Договір від 10.07.2006 року є нікчемним не лише через відсутність його належним чином проведеної державної реєстрації, а й у зв`язку із порушенням публічного порядку його укладання, оскільки з листа архівного відділу Біляївської районної державної адміністрації від 26.06.2019 року № 67, рішень (розпоряджень) Біляївською районною державною адміністрацією щодо передачі будь-яких земель позивачу в оренду не приймалось, отже навіть якщо такий договір й укладався, Біляївська районна державна адміністрація, укладаючи договір щодо земель комунальної власності (в межах населеного пункту), вийшла за межі своїх повноважень, розпорядившись землею від імені Українського народу щодо комунальної землі, чим порушила публічний порядок.

Також, суд першої інстанції, обґрунтовує чинність Договору від 10.07.2006 року, наявністю на ньому підписом начальника Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюха В.О. та печаткою цієї установи, Ігноруючи, що значення цього підпису на нікчемному договорі досліджувалась судом першої інстанції, зокрема на підставі звукозапису свідчень самого громадянина ОСОБА_1 , які були надані ним в рамках справи №420/3397/19, що розглядалась Одеським окружним адміністративним судом (звукозапис судового засідання 25.10.2019 року, в рамках якого був допитаний свідок ОСОБА_1 , наявний в матеріалах справи). Так, свідок ОСОБА_1 щодо правової природи Договору від 10.07.2006 року та свого підпису на ньому зазначив, що мали місце укладання тимчасових договорів на період виготовлення землевпорядної документації. Також, свідком ОСОБА_1 було зазначено, що це був так званий "тимчасовий договір" (файл аудіо звукозапису - 0310, 29:30 хв.). На уточнююче питання, а чи міг такий договір бути зареєстрований, свідок дав чітку відповідь: «Ні. Так як він не відповідав чинному законодавству й не була виготовлена землевпорядна документація» (файл аудіо звукозапису - 0310, 30:35 хв.).

Крім того, за твердженням скаржника, судом першої інстанції проігноровані беззаперечні докази неможливості існування Договору від 10.07.2006 року, на який посилається позивач, оскільки при співставленні схем до Договору від 10.07.2006 року, чітко вбачається ідентичність конфігурації ділянок, а також те, що на ділянці, яка начебто орендується позивачем (3 та 4 масиви на схемах) розташовано 19 земельних ділянок, які сформовані, тобто мають кадастрові номери, та більшість яких перебувають у приватній власності громадян.

Хибним та таким, що порушує норми матеріального права, на думку відповідача-1, є й висновок суду першої інстанції, що ведення Книги реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, як документа суворого обліку, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, розпочалось з 2009 року і питання її ведення визначалися Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021, а отже у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, на яку посилаються відповідачі, запис про державну реєстрацію Договору від 10.072006 року, вчинений 17.07.2006 за № 6, не міг бути.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2064/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Діброва Г.І, судді Принцевська Н.М., Ярош А.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі № 916/2064/20, справу призначено до судового розгляду.

06.05.2021 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області надійшла заява за вх. № 1863/21/Д1 про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді Принцевська Н.М., Ярош А.І.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Діброви Г.І, суддів-учасників колегії Принцевської Н.М., Ярош А.І., розглянувши вказану заяву про відвід, дійшла висновку про її необґрунтованість, у зв`язку з чим ухвалою суду від 11.05.2021 року справу передано для вирішення питання про відвід судів на підставі ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ про відвід колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І. від розгляду апеляційної скарги Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі № 916/2064/20 відмовлено.

26.05.2021 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі № 916/2064/20 залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.

У відзиві позивач зазначив, що 05.10.2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/6054/19, учасниками якої були ті ж самі сторони, що і у справі, яка наразі переглядається, було зазначено, що договір оренди землі від 10.07.2006 року між Приватним підприємством Агрофірма «Промінь» та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області є оспорюваним договором, а не нікчемним, як помилково вважає Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області, а за результатами розгляду визнано правомірність договору оренди землі укладеного 10.07.2006 року між Приватним підприємством Агрофірма «Промінь» та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області, і обставини даної справи є преюдиційними для розгляду вказаної.

Позивач не згоден із твердженнями скаржника про те, що вищезазначений договір є таким, що порушує публічний порядок, оскільки при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заво.1одіння ним тощо. Беручи до уваги повну відсутність доказів наявності наміру порушити публічний порядок стороною договору оренди землі від 10.07.2006 року, цей правочин не можна кваліфікувати як такий, що порушує публічний порядок, а відтак, цей правочин не може бути нікчемним на підставі норми частини другої вказаної статті, а є оспорюваним, тобто втілюється в право сторони на його оскарження, але ніяк на його автоматичне визнання нікчемним, як це абсурдно вважає відповідач.

Також на думку позивача незрозумілими є доводи відповідача, що судом першої інстанції помилково встановлено факт державної реєстрації договору оренди позивача, посилаючись на підписання, скріплення печатками сторін та внесення відомостей про державну реєстрацію в ДП «ЦДЗК» ОРФ Біляївського реєстраційного офісу. Позивач підтримує та вважає висновок суду з цього питання таким, що прямо відповідає Постанові Кабінету міністрів України № 2073 від 25.12.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі», відповідно до п. 12 якого факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). В свою чергу, п. 13 Порядку передбачає: після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Договір оренди від 10.07.2006 року між позивачем та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області містить відомості про його реєстрацію в Книзі реєстрації договорів оренди землі в ДП «ЦДЗК» ОРФ Біляївський реєстраційний офіс 17.07.2006 року за №б, містить на собі гербову печатку Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та підпис її голови Тарлева І.М. Також на договорі наявний підпис начальника Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюха В.О. та печатка цієї установи.

Посилання Біляївської міської ради на відсутність запису про державну реєстрацію правочину у книзі записів реєстрації договорів оренди землі, на думку позивача, обґрунтовано відхилено судом, тому як державна реєстрація на той час проводилась посадовими особами відповідних державних органів земельних ресурсів, відповідно і дотримання порядку такої реєстрації, як і подальше внесення відомостей у відповідні книги, покладалось безпосередньо на таких осіб. При цьому, доказів оскарження дій або бездіяльності таких осіб матеріали справи не містять, а навпаки, протягом довгого проміжку часу Біляївська ОТГ отримувала орендну плату від позивача, та отримує й зараз, не повертаючи ці кошти або ініціюючи такий процес.

Також позивач вважає необґрунтованим посилання апелянта на показання свідка начальника Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюх В.В, оскільки його свідчення цинічно суперечать діям, які він вчиняв, перебуваючи на посаді державного службовця та здійснюючи службові повноваження і пояснюється це тим, що ним особисто було підписано договір оренди від 10.07.2006 року та перевірено усі вимоги, що визначені в законах та підзаконних нормативно-правових актах, (що входило до його компетенції) необхідних для здійснення правочину між позивачем та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у складі: головуючого судді Діброви Г.І. суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І. задоволено заяви суддів-членів колегії Діброви Г.І., Принцевської Н.М., Ярош А.І. про самовідвід у справі № 916/2064/20; ухвалено відвести суддів Діброву Г.І., Принцевську Н.М., Ярош А.І. від розгляду справи №916/2064/20; відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу господарських судів та приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено справу № 916/2064/20 передати до повторного автоматизованого розподілу для заміни відведених суддів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021р. апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Колоколова С.І., суддів Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 прийнято справу №916/2064/20 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.; призначено розгляд апеляційної скарги Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі №916/2064/20 на 05 серпня 2021 року о 12:30 год.

У зв`язку з відпусткою судді Савицького Я.Ф. з 02.08.2021р. по 10.09.2021р. ( Наказ Голови суду Н.С. Богацької від 16.07.2021р. №198-в), розпорядженням керівника апарату суду №219 від 04.08.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Колоколова С.І., судді: Головей В.М., Разюк Г.П. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2021 прийнято справу № 916/2064/20 до провадження та розпочати апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Головея В.М., Разюк Г.П. Призначено розгляд апеляційної скарги Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі №916/2064/20 на 02 вересня 2021 року о 12:00 год. У судовому засіданні 02.09.2021 апелянт та представник відповідача-2 підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник позивача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, а їх явка обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних представників за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області не підлягає задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі № 916/2064/20 є правомірним та таким, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

04.05.2006 року комісією в складі заступника начальника управління агропромислового розвитку райдержадміністрації, заступника начальника управління районного відділу земельних ресурсів, землевпорядника Біляївської міської ради та заступника директора Приватного підприємства Агрофірма Промінь було проведено обстеження земельної ділянки загальною площею 149,2 га, яка розташована на території Біляївської міської ради Одеської області і знаходиться в тимчасовому користуванні Приватного підприємства Агрофірма Промінь, за результатами якої було складено акт від 04.05.2006 року, яким рекомендовано результати обстеження земельної ділянки загальною площею 149,2 га розглянути на засіданні районної земельної комісії.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з питань регулювання земельних відносин № 7 від 01.06.2006 року ухвалено зобов`язати Приватне підприємство Агрофірма Промінь укласти договір оренди землі з Біляївською райдержадміністрацією на земельні ділянки, які розташовані на території Біляївської міської ради та встановити орендну плату згідно уточнених розрахунків грошової оцінки орних земель резервного фонду по ПП АФ «Промінь» з урахуванням коефіцієнта індексації на 2006 рік.

В матеріалах справи наявний договір оренди землі від 10.07.2006 року, укладений між Приватним підприємством Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області (орендар) та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області (орендодавець), відповідно до п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокове, платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться за адресою: територія Біляївської міської ради (за межами населеного пункту) Одеської області, загальною площею 149,2 га з них: 1-й масив - 4,00 га (при фермерська сівозміна) - сміттєзвалище; 2-й масив - 32,6 га, 4-поле овочевої сівозміни, землі малопродуктивні, знаходяться в межах населеного пункту; 3-й масив - 31,00 га 1-2 поле овочевої сівозміни; 4-й масив - 38,5 га, 5 - поле польової сівозміни; 5-й масив - 43,00 га, 7- поле польової сівозміни.

Строк дії договору вказаний у п. 7 договору та складає 25 років.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Також договір містить відомості про його реєстрацію в Книзі реєстрації договорів оренди землі в ДП «ЦДЗК» ОРФ Біляївський реєстраційний офіс 17.07.2006 року за № 6.

Відповідно до листа Відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.03.2019 року за № 568/105-19 в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою відсутній такий запис.

Також матеріали справи містять підписаний головою Біляївської районної державної адміністрації, головою Біляївської міської ради, начальником Біляївського райвідділу земресурсів, землевпорядником Біляївської міської ради, директором Приватного підприємства Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області та скріплений печатками сторін вищевказаного договору Акт приймання-передачі об`єкта оренди в користування Приватному підприємству Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області без номера та дати.

Як вбачається із відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 27.01.2012 року за № 6-6-03/22407, відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 29.01.2013 року за №6-6-10/180, відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 06.02.2014 року за № 01-05-14/651, відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 13.02.2015 року за №27-1502-05-870/215, відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 02.02.2016 року за №250/86-16, відповіді Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області від 14.02.2017 року за № 493/86-17, Приватне підприємство Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області використовує земельні ділянки на підставі договорів оренди, в тому числі, в даних відповідях зазначений договір оренди від 17.07.2006 року № 6.

27.09.2018 року за Актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність Головне управління Держгеокадастру в Одеській області передало із державної власності, а Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області прийняла у комунальну власність Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області земельні ділянки згідно додатку.

04.04.2019 року Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області було розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області щодо розробки детального плану території, та прийнято рішення № 867-43/VI «Про розроблення містобудівної документації - детального плану», згідно з яким Біляївська міська рада вирішила виступити замовником розроблення детального плану території для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій та кладовища за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого,б/н.

Рішенням від 04.04.2019 року № 867-43/VI «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області вирішила надати Товариству з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 40,0га у довгострокову оренду строком на 35 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого , б/н.

Приватне підприємство Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області з вказаним рішенням не погодилось та оскаржило його в порядку адміністративного судочинства, за результатами розгляду якого рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 420/3397/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

30.07.2019 року Управлінням контролю за використанням та охороною земельною Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельна ділянка орієнтованою площею 99,5 га, що розташована на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, за результатом проведення якої було складено акт від 30.07.2019 року №458/ДК/495/АП/08/01/-19, з якого вбачається, що земельну ділянку сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 99,5 га, що розташована на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, Приватне підприємство Агрофірма Промінь використовує без належних чином оформлених правовстановлюючих документів, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

15.08.2019 року Управлінням контролю за використанням та охороною земельною Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Приватному підприємству Агрофірма Промінь було видано припис № 458/ДК/0173Пр/03/01/-19 на усунення порушень земельного законодавства щодо земельної ділянки, яка розташована на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, орієнтовною площею 99,5 га.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року у справі №420/6054/19 вищевказаний припис було скасовано. Рішення суду в цій частині було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.10.2020 року.

13.09.2019 року Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області направила на адресу Приватного підприємства Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області лист № 07-16/982, яким, як власник земельної ділянки, вимагала припинити фактичне використання земельної ділянки, що розміщена за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, б/н.

У відповідь на вищезазначений лист Приватне підприємство Агрофірма Промінь, м.Біляївка Одеської області листом від 22.10.2019 року № 212 повідомило Біляївську міську раду Біляївського району Одеської області, що вимога про невикористання Приватним підприємством Агрофірма Промінь земельної ділянки є незаконною, оскільки підприємство використовує вказану земельну ділянку на підставі діючого договору оренди від 10.07.2006 року.

18.11.2019 року в Державний земельний кадастр України було внесено відомості щодо земельної ділянки площею 40 га, цільове призначення: для розміщення будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, що розміщена за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, б/н (кадастровий номер :02:009:0146).

28.11.2019 року рішенням № 1077-51/VІI «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області вирішила надати затвердити Товариству з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 40,0 га у довгострокову оренду строком на 35 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого , б/н.; передати Товариству з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області земельну ділянку орієнтовною площею 40,0 га у довгострокову оренду строком на 35 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого , б/н.

28.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Біляївка Одеської області (орендар) та Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської (орендодавець) області було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, яка розташована за адресою м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, б/н (кадастровий номер :02:009:0146).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 40 га. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури (п. 3 договору).

Відповідно до п. 7 договору строк його дії складає 35 років.

Також 28.11.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію іншого речового права щодо вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового прав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 Земельного кодексу України, частина перша статті 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди землі від 10.07.2006) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно із статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди землі від 10.07.2006) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Указу Президента України «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» від 17.02.2003 № 134/2003 на Державний комітет України по земельних ресурсах було покладено функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру.

Пунктами 1, 2 наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 23.05.2003 № 135, установлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (Центр ДЗК). Доручено Центру ДЗК створення та ведення автоматизованої системи державного земельного кадастру та Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно.

Станом на момент укладання Договору оренди землі від 10.07.2006 порядок державної реєстрації договорів оренди землі визначався постановою Кабінету міністрів України від 25.12.1998 № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів (пункти 3, 4 Порядку).

Згідно із пунктом 12 Порядку факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди).

Після засвідчення факту державної реєстрації, договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками (пункту 13 Порядку).

Пунктом 14 Порядку визначено, що датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Як вбачається з вказаного договору, його підписано та скріплено печатками сторін. Також договір містить відомості про його реєстрацію в Книзі реєстрації договорів оренди землі в ДП «ЦДЗК» ОРФ Біляївський реєстраційний офіс 17.07.2006 року за № 6, містить на собі гербову печатку Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та підпис її голови Тарлева І.М.

Також на договорі наявний підпис начальника Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюха В.О. та печатка цієї установи. /т. І а.с. 12-18/.

Отже, вказане підтверджує засвідчення факту державної реєстрації Договору оренди землі від 10.07.2006.

Разом з тим, відповідачі наголошують, що вказана реєстрація не відбулась, посилаючись при цьому на лист Відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.03.2019 року за № 568/105-19 (т. І а.с. 151), відповідно до якого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою запис про реєстрацію вищевказаного договору відсутній. Також Біляївською міською радою на підтвердження не проведення реєстрації Договору оренди землі від 10.07.2006 надано викопіювання з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Як підставо зазначено господарським судом, ведення Книги реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, як документа суворого обліку, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, розпочалось з 2009 року і питання її ведення визначалися Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021.

Отже, у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, на яку посилається позивач, запис про державну реєстрацію Договору оренди від 10.07.2006, вчинений 17.07.2006 за № 6, не міг бути.

Вказані обставини встановлені, зокрема, постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі № 420/6054/19 (п. 49, 50 постанови), предметом розгляду якої було дослідження правомірності припису Управління контролю за використанням та охороною земельною Головного управління Держгеокадастру в Одеській області припис № 458/ДК/0173Пр/03/01/-19 на усунення порушень земельного законодавства щодо земельної ділянки, яка розташована на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, орієнтовною площею 99,5 га, який було видано Приватному підприємству Агрофірма Промінь, а підставами - безпідставність висновку, що у позивача немає належним чином оформлених документів на користування земельною ділянкою.

Також у вказаній постанові Верховного Суду у п. 52-53, зазначено, що суди зробили правильний висновок про використання Позивачем земельної ділянки на підставі договору оренди, що зареєстрований і передчасним є висновок про фактичне використання ПП Агрофірма "Промінь" спірної земельної ділянки.

Тобто, у вказаній постанові, Верховним Судом було підтверджено факт належної реєстрації Договору оренди землі від 10.07.2006, що є преюдиційним для розгляду даної справи, оскільки вказана обставина досліджувалась в розрізі вирішення питання незаконності приписів щодо усунення Приватним підприємством Агрофірма Промінь, м. Біляївка Одеської області, порушень земельного законодавства, який було йому видано за наслідками перевірки дотримання вимог земельного законодавства, під час якої перевіряючі неправомірно поставили під сумнів факт державної реєстрації зазначеного договору оренди, посилаючись на той же самий лист Відділу у Біляївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 12.03.2019№ 568/105-19, у якому йдеться про те, що у Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі відсутній запис про реєстрацію зазначеного договору. Тому Відповідач1 безпідставно в якості доказів нікчемності договору Позивача надав вказані вище документи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з вірним висновком суду, що Договір оренди землі від 10.07.2006 на час його укладення було зареєстровано належним чином, що в свою чергу виключає можливість стверджувати, що такий договір є неукладеним, а відповідно нікчемним.

Щодо доводів скаржника про нікчемність Договору оренди землі від 10.07.2006 відповідно до норм частини першу, другу статті 228 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно із частинами першою, другою статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9).

Отже, за відсутності доказів наявності наміру порушити публічний порядок сторонами Договору оренди землі від 10.07.2006 або однією із його сторін, цей правочин не можна кваліфікувати як такий, що порушує публічний порядок відповідно до норм частини першої статті 228 Цивільного кодексу України. А відтак, цей правочин не є нікчемним на підставі норми частини другої вказаної статті, а є оспорюваним.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 Цивільного кодексу України, означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, Договір оренди землі від 10.07.2006 є правомірним в силу презумпції встановленої законом. А правомірність дій Біляївської районної державної адміністрації Одеської області з укладення договору щодо спірної земельної ділянки може бути перевірена судом у випадку звернення заінтересованих осіб із позовом про визнання його недійсним.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки висвітлені в абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В контексті зазначеної норми, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері господарсько-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача.

Згідно із частиною першою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У письмових поясненнях від 10.09.2019 (вх. № 24572/20 від 16.09.2020), запереченнях щодо заявленого позивачем «клопотання про призначення судової експертизи» від 17.12.2020 (вх. № 33881/20 від 18.12.2020) та усних поясненнях, наданих у підготовчому засіданні 23.02.2021, представник ТОВ «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» повідомив, що базуючись на даних Публічної кадастрової карти України та наданих ПП Агрофірмою «Промінь» схем до Договору оренди землі від 10.07.2006, ним ідентифіковано земельну ділянку, яку орендує на підставі Договору оренди землі від 28.11.2019 товариство (кадастровий номер :02:009:0146) та позначено її на викопіюванні з Публічної кадастрової карти, надану до матеріалів справи. З цього викопіювання вбачається, що земельна ділянка (кадастровий номер :02:009:0146) площею 40,00 га розташована на земельних ділянках, що зображені на схемах, наданих позивачем до Договору оренди землі від 10.07.2006. А відтак, накладення вказаних земельних ділянок одна на одну визнається відповідачем - ТОВ «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ». Вказані обставини також визнані відповідачем - Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області в підготовчому засіданні 23.02.2021 в усних поясненнях її представника.

Отже рішенням Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» від 28.11.2019 № 1077-51/VII і за Договором оренди землі від 28.11.2019, укладеним між Біляївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ», передано в довгострокову оренду на 35 років земельну ділянку загальною площею 40,00 га (кадастровий номер :02:009:0146), яка входить до складу земель, які орендує ПП Агрофірма «Промінь» за Договором оренди землі від 10.07.2006.

Відповідно до частини другої, пунктів «в», «г» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою, пунктами 2, 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV встановлено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 153, частиною першою статті 154 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПП Агрофірма «Промінь» про визнання протиправним та скасування рішення Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» від 28.11.2019 № 1077-51/VII та про визнання недійсним Договору оренди землі від 28.11.2019 укладеного між Біляївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» щодо оренди земельної ділянки загальною площею 40,00 га (кадастровий номер :02:009:0146).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021р. у справі №916/2064/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області - без задоволення.

Відповідно до п. в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, м. Біляївка Одеської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 року у справі №916/2064/20 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено

та підписано 06 вересня 2021 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов
Судді В.М. Головей
Г.П. Разюк