ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року Справа № 924/350/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21 (суддя Кочергіна В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" м. Кам`янське, Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин

про стягнення 45001грн. 27коп., з яких 41665грн. 50коп. боргу, 2296грн. 77коп. втрат від інфляції та 1039грн. 00коп. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (код ЄДРПОУ ВП 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" () 2296грн. 77коп. втрат від інфляції, 1039грн. 00коп. 3% річних, 2270грн. 00коп. витрат по оплаті судового збору, 3000грн. 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Закрито провадження у справі в частині стягнення 41665грн. 50коп. боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21 в частині нарахування штрафних санкцій та витрат на надання професійної правничої допомоги і ухвалити нове рішення, яким у зазначених нарахуваннях відмовити у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. Суд всебічно не дослідив суті нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України, а саме проведення позивачем таких нарахувань на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що включена до вартості товару за Договором.

Застосування будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до юридичної особи не віднесено законодавцем до об`єктів оподаткування ПДВ.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України є спеціальною відповідальністю за порушення законодавства і умов договору щодо виконання грошового зобов`язання, вони не можуть бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи, як міри відповідальності.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував об`єктивні обставини які спричинили несвоєчасний розрахунок за проданий товар.

Звертає увагу, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21; запропоновано позивачу - у строк до 20.07.2021 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Також роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Матеріалами справи стверджується, що ухвала суду від 29.06.2021 отримана учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

19.07.2021 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" на апеляційну скаргу в якому позивач вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 2 500,00 грн. за надання юридичних послуг на стадії апеляційного перегляду рішення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2021 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Петухов М.Г.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечення до неї, стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

23.03.2020 ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") (Покупець) та ТОВ "Ексімтекс" (Постачальник) уклали Договір поставки №16223/53-124-01-20-11951, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити стрічку ізоляційну ПВХ, ХБ (Товар). Найменування товару, асортимент, кількість, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору, строк поставки товару протягом 30-ти календарних днів з дати укладання сторонами Договору. Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DPP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на складі Вантажоотримувача за адресою: (30100, м. Нетішин, Хмельницька область, Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство", склад №01).

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Договору, загальна вартість товару по Договору становить 41665грн. 50коп. з ПДВ. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару по Договору визначається Специфікацією №1.

Пунктами 5.1, 5.4 Договору встановлено, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки Товару на склад Вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Відповідно до п.п. 6.3, 6.4 Договору з товаром Постачальник надає Покупцю видаткову накладну (в 3-х примірниках). Датою поставки товару вважається дата підписання Вантажоотримувачем видаткової накладної.

Згідно з п. 11.1 Договір вважається укладеним з дати його реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом" за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2020 року. В частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань сторонами.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток, не розірваний, в судовому порядку недійсним не визнаний.

Також сторонами погоджено та підписано Специфікацію №1 до Договору.

На виконання умов Договору позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №574 від 09.04.2020 на суму 41665грн. 50коп.

Згідно видаткової накладної №475 від 14.04.2020 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 41665грн. 50коп. Представник відповідача товар отримав 24.04.2020 без зауважень.

Вказане також підтверджується квитанцією про прийом вантажу № від 14.04.2020; податковою накладною №65 від 14.04.2021р.; розрахунком коригування кількісних і вартісних показників №3, №4 до податкової накладної; актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 22.01.2021 на суму 41665грн. 50коп.

Відповідач поставлений товар не оплатив, тому з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію про сплату заборгованості у сумі 41665грн. 50коп. Надсилання претензії підтверджується описом вкладення, поштовою накладною №315 від 25.01.2021 та фіскальним чеком АТ "Укрпошта" від 25.01.2021.

Відповідач у відповідь на претензію, листом №45-30-438/3410 від 10.03.2021 гарантував оплату заборгованості у сумі 41665грн. 50коп.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за Договором №16223/53-124-01-20-11951 від 23.03.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 41665грн. 50коп. боргу, 2296грн. 77коп. втрат від інфляції та 1039грн. 00коп. 3% річних

Під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідач здійснив сплату боргу в розмірі 41 665грн. 50коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по банківському рахунку від 28.04.2021.

Місцевий господарський суд частково задоволив позов. Закрив провадження у справі в частині стягнення 41 665грн. 50коп боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору. В цій частині рішення суду не оскаржується, тому не переглядається судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 269 ГПК України.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2 296грн. 77коп. втрат від інфляції, 1 039 грн. 00коп. 3% річних та 3 000 грн. 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, відповідно до ст. 269 ГПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Матеріалами справи підтверджено, а також не заперечується сторонами у справі, що на підставі Договору №16223/53-124-01-20-11951 від 23.03.2020 у Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виник обов`язок оплатити поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" товар. Однак, відповідач в порушення умов Договору №16223/53-124-01-20-11951 від 23.03.2020 не виконав свого зобов`язання у строк, встановлений п. 5.1 договору.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору в частині оплати за поставлений товар, Господарський суд Хмельницької області вирішив стягнути з відповідача 2 296грн. 77 коп. втрат від інфляції, 1 039грн. 00коп. 3% річних на підставі статті 625 ЦК України.

Колегією суддів перевірено здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань та встановлено, що вони є арифметично правильними, відповідають обставинам справи, нормам чинного законодавства тому правильно задоволенні місцевим господарським судом до стягнення.

В апеляційній скарзі відповідач доводить, що суд першої інстанції всебічно не дослідив суті нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України, а саме проведення позивачем таких нарахувань на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що включена до вартості товару за Договором.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості товару в загальній сумі 41 665,5 грн. і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Зазначений розмір грошового зобов`язання перед позивачем самим же відповідачем не заперечується.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 Цивільного кодексу України), а згідно з ст. 180 ГК України є однією з істотних умов договору.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає стягнення інфляційних втрат та 3% річних виходячи з простроченої суми боргу. Прострочена сума боргу, у свою чергу є погодженою сторонами договору на добровільних засадах і вже включає в себе ПДВ, оскільки цього вимагають положення Податкового кодексу України (по даній операції).

Враховуючи те, що предметом спору є стягнення коштів за невиконання господарського зобов`язання, що виникло на підставі господарського договору, то складові ціни договору не є предметом дослідження, так як вони в своїй сукупності є істотною умовою договору, узгодженою сторонами.

В силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627629,632 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних поширюється на усю суму грошового зобов`язання, яке прострочив боржник. Даною статтею визначено наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не окремих частин ціни договору.

Колегією суддів перевірено правильність здійснення позивачем розрахунку, здійснено оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується та суд дійшов висновку про його обґрунтованість у заявленому розмірі. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На обґрунтування поданої заяви про розподіл судових витрат позивач разом із позовною заявою подав суду першої інстанції договір про надання правової допомоги від 14.01.2021 № 14-01/2021; опис і вартість правової допомоги (робіт/послуг) від 14.01.2021, який є додатком до договору; копію рахунку на оплату №СФ-1401 від 14.01.2021 на суму 5000,00 грн.; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) 24.03.2021 по договору від 14.01.2021 на суму 3 000 грн.; копії платіжних доручень №1488 від 25.01.2021 про сплату 1000,00 грн. та № 1650 від 24.03.2021 про сплату 2 000,00 грн. з призначенням платежу: плата за надання правової допомоги зг. Рах. №СФ-1401 від 14.01.2021 /а.с. 33-39/.

Також, у своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути з відповідача 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування поданої заяви позивач подав Північно-західному апеляційному господарському суду договір про надання правової допомоги від 13.07.2021 № 13-07/2021; опис і вартість правової допомоги (робіт/послуг) від 13.07.2021, який є додатком до договору; копію рахунку на оплату №СФ-1307 від 17.07.2021 на суму 2 500,00 грн.; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 15.0.2021 по договору від 13.07.2021 на суму 2 500 грн.; копію платіжного доручення №1943 від 15.07.2021 про сплату 2 500,00 грн. з призначенням платежу: оплата за надання правової допомоги зг. Рах. №СФ-1307 від 13.07.2021.

Як передбачено частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Відповідач у поданому суду першої інстанції відзиві просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції /а.с. 64/.

Суду апеляційної інстанції відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката понесених при апеляційному перегляді справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що надані позивачем докази є достатніми, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанції.

Колегією суддів не встановлено неспівмірності заявлених вимог зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, тому заперечення відповідача подані суду першої інстанції щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу відхиляються.

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.126, ст.129 ГПК України, оцінивши докази, що підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати у сумі 3 000,00 грн. та 2 500,00 грн. підлягають стягненню.

Доводи апеляційної скарги та заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи судом першої інстанції колегія суддів відхиляє з урахуванням вищевикладеного.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді скарги судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/350/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, код ЄДРПОУ ВП 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімтекс" (м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, 97, Дніпропетровської області, ) 2 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.