ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
ДОДАТКОВА УХВАЛА
25 серпня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1318/21
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калініченко Н.В.
секретар судового засідання Шевченко А.В.
за участю представників учасників справи:
позивача не з`явився
третьої особи - не з`явився
відповідача не з`явився
в порядку статей 126, 130, 244 ГПК України про розподіл судових витрат у справі
за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", місто Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", місто Харків,
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Пори року", місто Харків,
про визнання додатку до договору укладеним,-
11 серпня 2021 року, ухвалою господарського суду Харківської області, позов Акціонерного товариства "Харківобленерго", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Пори року" про визнання додатку до договору укладеним залишено без розгляду.
16 серпня 2021 року, ухвалою господарського суду Харківської області, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача у даній справі.
Уповноважені представники учасників процесу в судове засідання не з`явились, що не є перешкодою для розгляду судом питання, пов`язаного із розподілом судових витрат, понесених відповідачем.
Розглянувши матеріали справи та заяву відповідача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього. У рішенні (ухвала суду від 11 серпня 2021 року) не було здійснено розподіл судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У частині 3 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу судових рішень Верховного Суду вбачається, що сторона у справі має право подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу до прийняття рішення по суті справи (додаткова постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 911/1803/17).
Як встановлено судом, у відзиві представник відповідача зауважив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в тому числі відповідає сумі витрат на правову допомогу та складає 7 000,00 грн. Надалі, в межах розгляду справи, була сформована заява про понесення відповідачем витрат у сумі 1 500,00 грн.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України понесені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Роботи та послуги адвоката, витрати, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не має підстав для вирішення питання про їх відшкодування.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, зокрема, ордер.
В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1042944 від 25 лютого 2021 року, що підтверджує повноваження Хіоаре І.В. як адвоката на представництво в суді інтересів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Пори року", а відтак, суд доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Хіоаре І.В. професійної правничої допомоги відповідачу.
В підтвердження вартості послуг на загальну суму 8 500,00 грн., пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги адвокатом Хіоаре І.В., надано суду платіжне доручення № 353 від 23 квітня 2021 року на суму 7 000,00 грн., копія заявки № 2 від 16 липня 2021 року, копія додатку № 2 до договору, рахунок на оплату № 2 від 16 липня 2021 року, платіжне доручення № 425 від 28 липня 2021 року на суму 1 500,00 грн., а також акт № 2 приймання-передачі послуг від 11 серпня 2021 року на суму 1 500,00 грн.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Витрати, понесені відповідачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 Кодексу). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Кодексу). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті126 Кодексу).
Тобто, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
По даній справі позивачем заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року.
З огляду на складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг у суді першої інстанції, затрачений ним час на надання таких послуг, на думку суду розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, визначений у акті № 2 приймання-передачі наданих послуг у сумі 1 500,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з позивача не становитиме надмірний тягар для останнього.
Даний правовий висновок суд обґрунтовує тим, що весь спектр послуг, визначений у акті № 2 приймання-передачі наданих послуг на суму 1 500,00 грн., виконаний в повному обсязі адвокатом Хіоаре І.В., зокрема, в повній мірі здійснено представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції в судовому засідання 02 серпня 2021 року, за наслідками якого складено даний акт між клієнтом та адвокатом.
З огляду на зазначене, беручи до уваги обсяг наданих у цьому випадку адвокатських послуг і виконаних робіт у суді першої інстанції, враховуючи присутність адвоката у судовому засіданні щодо якого складено акт № 2 приймання-передачі наданих послуг в межах даної справи, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення 1 500,00 грн., як вартості витрат на надання правової (професійної) допомоги відповідачу, оскільки дана сума відповідає критерію реальності таких витрат у цій справі, у зв`язку з чим компенсації вартості виконаної роботи підлягає стягненню з позивача в повному обсязі.
Щодо суми в розмірі 7 000,00 грн., то відповідачем не представлено ані акту виконаних робіт з умов якого можливо були б встановити факт надання юридичних послуг адвокатом на вказану суму, а наявне платіжне доручення № 353 від 23 квітня 2021 року на суму 7 000,00 грн. підтверджує лише операцію по переведенню грошових коштів на підставі рахунку № 1 від 23 квітня 2021 року за юридичні (адвокатські послуги), втім суд не може оцінити даний доказ, як належний в частині доведення понесення відповідачем витрат на юридичні послуги в суму 7 000,00 грн., оскільки відсутній примірник рахунку № 1 від 23 квітня 2021 року, а відтак відповідачем не доведено, що саме даний рахунок був складений в рамках ведення даної справи.
З огляду на зазначені положення ГПК України Верховний Суд дотримується висновку, що у разі якщо сторона не надала суду доказів витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, суд, відповідно, не має підстав для розподілу понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).
В розрізі викладеного, беручи до увагу сталу судово практику в частині необхідності доведення учасником справи розмру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідачем не представлені документи на підтвердження здійснення розподілу судових витрат в сумі 7 000,00 грн. і з яких можливо було встановити ті конкретні підстави, які закладені законодавцем для проведення розподілу судових витрат, понесених в результаті розгляду справи, суд доходить до висновку, що витрати у розмірі 7 000,00 грн. розподілу не підлягають.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 42, 123, 126, 130, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -
Видати наказ після набрання додатковою ухвалою законної сили
Додаткова ухвала, постановлена судом в судовому засіданні при неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень цього Кодексу.
Повну ухвалу підписано 26 серпня 2021 року.
Суддя Н.В. Калініченко