ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2021 Справа № 917/963/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс ЛогистикГрупп», (вул. Північне шосе, 3-Г, м. Запоріжжя, 69006)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019)

про стягнення 43987,06 грн

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Логистик Групп» (далі позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі відповідач) про стягнення 43987,06 грн страхового відшкодування.

Ухвалою від 17.06.2021 позовна заява була залишена без руху з огляду на невиконання позивачем вимог щодо подання позовних заяв, викладених в п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Позивач у визначений судом термін усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою від 30.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.10.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного позивачу автомобіля марки DAF- FTXF 105.410 з напівпричіпом марки SCHMITZ SKO 24, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Mersedes Benz Atego, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , якого було визнано винним у ДТП, а відповідальність власника вказаного автомобіля була застрахована відповідачем. Внаслідок ДТП автомобілю позивача було завдані пошкодження, вартість відновлювального ремонту, відповідно до зробленого на замовлення позивача експертного висновку, становить 60 450,84грн, тому відповідач має сплатити позивачу саме таку суму страхового відшкодування, однак відповідачем було сплачено лише 16463,78 грн.

У відзиві на позовну заяву від 13.07.2021 (вх. №7914 від 19.07.2021) відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилається, зокрема, на те, що за його замовленням було проведено оцінку розміру вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, згідно звіту якої розмір збитку склав 19756,54 грн (з ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу 0,7), тому відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 16463,78 грн - вартість матеріального збитку з урахуванням зносу з вирахуванням ПДВ 3292,76 грн, і розмір вказаної виплати відповідає нормам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

09.10.2020 року о 05:30 год. по вул. Вокзальна в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mersedes Benz Atego, державний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки DAF- FTXF 105.410 з напівпричіпом марки SCHMITZ SKO 24, державний номер НОМЕР_1 .

Автомобіль марки DAF- FTXF 105.410 з напівпричіпом марки SCHMITZ SKO 24, державний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а.с. 13), станом на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) перебував в оренді ТОВ «АРИС ЛОГИСТИК» згідно з договором оренди №1006-01 від 10.06.2020 (а.с. 126-127), укладеним між ТОВ «Транс Логистик Груп» та ТОВ «АРИС ЛОГИСТИК».

Під час вказаного ДТП транспортний засіб напівпричіп марки SCHMITZ SKO 24, державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Зазначені обставини, як і вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди саме ОСОБА_1 , встановлені постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2020 у справі № 362/5282/20, яка набрала законної сили 01.12.2020 (а.с.14).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes Benz Atego, державний номер НОМЕР_2 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб була застрахована відповідачем по справі 917/963/21 - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» на суму 100 000,00 грн з франшизою 0 грн, що підтверджується полісом № АО/4574030 (а.с. 15, 150).

13.10.2020 позивачем було подане відповідачу повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку (а.с.105).

02.11.2020 представником ПрАТ «СК «Саламандра» в присутності представника позивача здійснено огляд пошкодженого майна - причепу Schmitz, д.н.з. НОМЕР_1 , про що складено Акт технічного огляду, який підписаний позивачем без зауважень та заперечень (а.с. 132-133).

З метою визначення розміру заподіяного збитку, завданого пошкодженням майна - причепу Schmitz, д.н.з. НОМЕР_1 відповідачем був залучений суб`єкт оціночної діяльності Болдирєв Сергій Миколайович, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 990/18 від 19.12.2018, дійсний до 19.12.2021. Згідно зі Звітом № 312/12-20 від 17.12.2020 (а.с. 138-142), вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням майна - причепу Schmitz, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 19 756,54 грн. з ПДВ, коефіцієнт фізичного знозу 0,7.

21.01.2021 відповідачем була отримана від позивача вимога про виплату страхового відшкодування на суму 76119,18 грн, у якій він зазначив власні банківські реквізити для виплати страхового відшкодування (а.с. 148-149).

28.01.2021 відповідачем складено страховий акт №0029145.10.20/1, яким визнано факт страхової події та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 16463,78 грн (а.с. 151).

28.01.2021 відповідачем, на підставі Звіту №312/12-20 від 17.12.2020, було складено розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №0029145.10.20/1, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 16463,78 грн (а.с. 152).

Відповідач сплатив на банківський рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 16463,78 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1439 від 19.04.2021 (а.с. 153).

На замовлення позивача судовим експертом Шаховим О.В. був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 28 від 08.04.2021 (а.с. 18-24).

Згідно з висновком від 08.04.2021 вартість матеріального збитку, завданого власникові колісного транспортного засобу марки SCHMITZ SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 у результаті пошкодження останнього в ДТП 09.10.2020 року, з ПДВ складає 60 450,84 грн.

07.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою від 23.04.2021 (а.с. 30) про здійснення доплати суми страхового відшкодування в розмірі 43987,06 грн, з тексту якої вбачається, що, на думку позивача, здійснена відповідачем сума страхового відшкодування є суттєво заниженою в порівнянні з розрахованою сумою матеріального збитку здійсненого судовим експертом.

Листом від 19.05.2021 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування (а.с. 32).

Позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (звернення від 23.04.2021) з проханням надати оцінку правомірності дій ПрАТ «СК «Саламандра» щодо здійснення заниженого розрахунку спричиненого матеріального збитку транспортного засобу марки SCHMITZ SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у відповідь на яке позивачу було повідомлено, що рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржена в судовому порядку.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області із даним позовом та просить стягнути з відповідача 43987,06 грн страхового відшкодування, як різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля згідно з експертним висновком від 08.04.2021 КТЗ№28 (60450,84 грн) та сплаченою відповідачем сумою (16463,78 грн).

Під час розгляду заявлених позовних вимог по суті господарським судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною.

Протиправна поведінка та вина особи, яка керувала транспортним засобом Mersedes Benz Atego, державний номер НОМЕР_2 , встановлена постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2020. При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності протиправної поведінки та вини водія належного позивачу автомобіля марки DAF- FTXF 105.410 з напівпричіпом марки SCHMITZ SKO 24, державний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок ДТП належному позивачу автомобілю було завдано шкоди, що підтверджується актом технічного огляду колісного транспортного засобу, а між завданою шкодою та протиправною поведінкою ОСОБА_1 існує прямий причинний зв`язок.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961), особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) ОСОБА_1 була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі полісу №АО/4574090 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 0 грн.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Отже, саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки Mersedes Benz Atego, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності, а позивач, як особа, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961 якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, усі операції з надання послуг зі страхування, у тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. У зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям.

Верховний Суд в постановах від 28.02.2018 року у справі №757/22706/15-ц та від 22.07.2020 у справі №583/3159/18 зробив висновок, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається потерпілому після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Позивачем докази оплати відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ не надані.

Позивачем надано висновок (а.с. 18-24), складений Шаховим Олегом Володимировичем, який має свідоцтво судового експерта № 573 від 30.05.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частина 3 ст. 98 ГПК України передбачає, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 98 ГПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У наданому позивачем висновку експерта Шахова О.В. відсутнє зазначення про те, що він попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи викладене, зазначений висновок не може розглядатися судом як висновок експерта в розумінні ст. 98 ГПК України.

В той же час, звертаючись до змісту вказаного висновку як письмового доказу, яким позивач обґрунтовує вартість спричиненого йому збитку, суд оцінює його критично з огляду на наступне.

По-перше, вказаний висновок був складений 08.04.2021, тобто через 6 місяців після ДТП.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про збереження транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, в тому ж стані до моменту проведення експертного дослідження в квітні 2021.

По-друге, у висновку, складеному судовим експертом Шаховим О.В., вартість відновлювального ремонту в розмірі 84 266,44 грн. визначена в калькуляції, яка є додатком до висновку (а.с. 25).

Разом з тим, у вказаній калькуляції взагалі не зазначено джерела, з яких експертом Шаховим О.В. отримані відомості про вартість матеріалів, необхідних для ремонту та вартість ремонтних робіт. В той же час у звіті № 312/12-20 від 17.12.2020 (а.с. 138-142), складеному Болдирєвим С.М. як суб`єктом оціночної діяльності, що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 990/18 від 19.12.2018, зазначено, що калькуляція відновлювального ремонту здійснена за допомогою комп`ютерних програмних комплексів, що використовуються на підставі ліцензійного договору з офіційним представником в Україні (а.с. 69).

Відповідні калькуляції, додані до звіту (а.с. 73-75 свідчать, що вони складені за допомогою комп`ютерної програми в системі AUDATEX (www.audatex.ua).

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, судом приймається як більш вірогідний доказ, яким підтверджується вартість відновлювального ремонту, саме звіт № 312/12-20 від 17.12.2020, наданий відповідачем.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та відхиляються судом в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

За змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву.

Щодо клопотання відповідача про розподіл судових витрат, понесених ним на правничу допомогу при розгляді цієї справи, суд зазначає, що відповідно до договору про надання правової допомоги № 15/2021 від 04.01.2021 та додаткової угоди № 1 від 04.01.2021 до нього (а.с. 158-161), адвокат Терзі Олександр Сергійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ПТ № 2429 від 30.10.2018) приймає на себе зобов`язання надавати відповідачу професійну правничу допомогу на умовах, передбачених п. 1.1 договору.

В п. 3 додаткової угоди № 1 від 04.01.2021 до договору про надання правової допомоги № 15/2021 від 04.01.2021, визначено, що гонорар сплачується на підставі акту виконаних робіт за результатами надання професійної правничої допомоги до п. 3.3 договору. Відповідно до акту наданих послуг від 13.07.2021 (а.с. 163) вартість наданих відповідачу послуг адвоката становить 9500,00 грн.

З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованим клопотання позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката на суму 9500,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 126, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логистик Групп», (вул. Північне шосе, 3-Г, м. Запоріжжя, 69006) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019) 9500,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

3. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко