ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" серпня 2021 р. Справа № 924/562/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

про стягнення 421 330,63 грн., з яких: 403785,60 грн. основного боргу, 3 816,31 грн. 3% річних та 13 728,72 грн. втрат від інфляції.

Представники сторін: не з`явились.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

31.05.2021 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення 421 330,63 грн., з яких: 403785,60 грн. основного боргу, 3 816,31 грн. 3% річних та 13 728,72 грн. втрат від інфляції, заявлених з підстав неналежного виконання договору про надання послуг №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 04.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.06.2021 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 25 червня 2021 року.

Також, зазначеною ухвалою задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON та призначено судове засідання, яке відбудеться об 11:00 год. 22 червня 2021 в режимі відеоконференції у приміщенні господарського суду Хмельницької області.

14.06.2021 представником позивача подано до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі на іншу дату та проведення наступного судового засідання у справі в режимі відеоконференції з забезпеченням можливості бути присутньою у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів в програмі EASYCON.

Ухвалою суду від 22.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання у справі №924/562/21 відкладено на 27.07.2021 та задоволено клопотання (вх.05-22/5173/21 від 14.06.2021р.) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

29.06.2021 представником відповідача надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №924/562/21 до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 10.08.2021.

29.07.2021 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів в програмі EASYCON.

Ухвалою суду від 30.07.2021 задоволено клопотання представника позивача від 28.07.2021 про участь у судовому засіданні 10.08.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

Окрім того, 29.07.2021 року представником позивача подано до суду заяву вх.№05-08/1753/21 від 29.07.2021 про зменшення розміру позовних вимог, де представник ТОВ "БАЙТ" повідомляє про часткове погашення відповідачем суми заборгованості в розмірі 300 000,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача 121 330,63 грн., з яких: 103785,60 грн. основного боргу, 3 816,31 грн. 3% річних та 13 728,72 грн. втрат від інфляції.

З приводу поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог судом враховується таке, що відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

З огляду на подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог без дотримання вимог ст. ст. 46, 119 ГПК України (ухвала про закінчення підготовчого засідання постановлена 27.07.2021), а саме з пропуском строку для подання такої заяви, без клопотання про поновлення процесуального строку та необґрунтування причини пропуску такого строку, судом в судовому засіданні 10.08.2021 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, якою відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Судом в судовому засіданні 10.08.2021 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про оголошення перерви у судовому засіданні до 31.08.2021 року. Ухвалою суду від 10.08.2021 року повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання у справі.

30.08.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про прийняття доказів у справі вих.05-08/1966/21, відповідно до якого останній просить поновити строк для подання доказів, а саме копії платіжного доручення №6152 від 11.08.2021 року та долучити його до матеріалів справи.

Відносно поданого клопотання від 30.08.2021р. про прийняття доказів у справі судом враховується таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 8, 10 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Підстави поновлення процесуальних строків викладені у ст. 119 ГПК України наведені вище.

Ухвалою суду від 04.06.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 25 червня 2021 року.

В свою чергу відповідач просить долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення від 11.08.2021р. про часткову сплату суми боргу, а саме доказ який виник 11.08.2021р., тобто після встановленого ухвалою суду від 04.06.2021р. строку.

За таких обставин клопотання представника позивача від 30.08.2021р. про поновлення строку для подання доказів у справі підлягає задоволенню, а подані докази сплати 103 785,60 грн. суми боргу долученню до матеріалів справи.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 403785,60 грн. основного боргу за договором надання послуг №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020, 3816,31 грн. 3% річних та 13728,72 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами договору про надання послуг №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020, позивачем виконано на користь відповідача роботи на загальну суму 403785,60 грн., що підтверджується підписаним відповідачем актом наданих послуг №1 від 21.12.2020. Проте вказує позивач, відповідач умов договору не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість за надані послуги в розмірі 403 785,60 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з останнього 3816,31 грн. 3% річних за період з 11.01.2021 по 06.05.2021 та 13 728,72 грн. втрат від інфляції за період лютий-квітень 2021 року.

Окрім того позивач, просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

31.05.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо позовних вимог. У відзиві зокрема зазначає про те, що ВП "Хмельницька атомна електрична станція" частково розрахувався за надані послуги - 26.04.2021 на суму 150 000,00 грн. та 28.04.2021 на суму 150 000,00 грн. Таким чином, зауважує відповідач, на момент звернення з позовом до суду позивачем не враховано, що сума основного боргу зменшилась на 300 000,00 грн. і становить за даним договором 103 785,60 грн. Стверджує, що відповідач вживав усіх можливих дій та заходів для проведення оплати наданих позивачем послуг. Звертає увагу суду на те, що відповідач не мав можливості здійснити оплату наданих послуг в строки визначені умовами Договору внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, які не пов`язані з господарською діяльністю підприємства та не є наслідком його неефективної роботи, а через те, що компанія опинилась в умовах, незалежних від її волі та намірів. Зазначає, що позивач неправомірно здійснив нарахування до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, оскільки останні не передбачені договором та не врахував при їх обрахунку висновків Верховного суду щодо цього питання, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020р. у справі №918/631/19, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020р. у справі №905/21/19.

Окрім того, представник відповідача заперечив проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу, назвавши її неспівмірною з обсягом виконаних робіт у справі.

30.08.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про прийняття доказів у справі, де останній повідомив, що 11.08.2021 року ВП "Хмельницька атомна електрична станція" сплачено на розрахунковий рахунок позивача 103 785,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за спірним договором. В підтвердження зазначеного відповідачем долучено платіжне доручення №6152 від 11.08.2021 року на суму 103 785,60 грн.

Представники сторін в судове засідання 31.08.2021 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням представника позивача присутнього в судовому засіданні 10.08.2021 року в режимі відеоконференцзв`язку та судовою повісткою від 12.08.2021 про повідомлення відповідача, наявною в матеріалах справи.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/562/21 відсутні.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

14.05.2020 між ДП "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька АЕС") (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" (Виконавець) укладено договір про надання послуг №11/124-01-20-12126, відповідно до пункту 1.1. якого сторони передбачили, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати в захищеній зоні ВП ХАЕС послуги за темою: "ДБН А2.2-3;2014", Ремонт антикорозійного покриття трубних дошок та вхідних ділянок охолоджуючих трубок конденсаторів 1000-КЦС-1 та КП-1650 енергоблоку №2", надалі "послуги".

Відповідно до п. 1.2. договору код послуг, що є предметом закупівлі по даному договору, згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010:-43.9.

Згідно з п. 1.3. договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов цього договору.

Як передбачено п. 1.4. договору, обсяг та склад послуг, що надаються виконавцем за цим договором, технічні вимоги до них, визначаються технічними вимогами (додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що строк надання послуг: в період ППР енергоблоку №2 орієнтовно з 08.07.2020 по 21.01.2021. При зміні строку виводу об`єкта в ремонт замовник сповіщає виконавця не пізніше ніж за 15 днів до початку робіт, визначеного договором терміну, шляхом листування.

Згідно умов п.п. 3.1., 3.4. договору ціна послуг за цим договором згідно з договірною ціною (додаток № 2) становить 345 294,00 грн., крім того ПДВ 20% 69044,00 грн., всього ціна договору становить 414338,00 грн. Зміна ціни послуг після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених чинним законодавством, шляхом укладення сторонами додаткової угоди.

Замовник здійснює оплату наданих послуг за договором протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами акта наданих послу. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку замовника. У випадку дострокового надання послуг замовник вправі достроково прийняти й оплатити надані послуги за договором (п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору).

Відповідно до пункту 5.3.3 договору замовник зобов`язується оплатити надані послуги у порядку та строки, передбачені цим договором.

Місце надання послуг: енергоблок №2, турбінне відділення, конденсатори турбіни К-1000-60-3000 та турбіни ТПН (пункт 6.1. договору).

Згідно з пунктами 7.1., 7.2. договору виконавець після закінчення надання послуг протягом 5 робочих днів надсилає замовнику акт наданих послуг в 2-х примірниках та звітну документацію зазначену у п. 11.1 технічних вимог (додаток №1). Замовник протягом 10 робочих днів з дня його одержання зобов`язаний підписати і направити виконавцю 1 примірник акта або надати мотивовану відмову від приймання наданих послуг. Разом з актом наданих послуг виконавець надає замовнику підтверджуючі документи, зазначені в пунктах 4.4, 4.5 договору. Витрати на відрядження включаються в акти наданих послуг окремим рядком. У випадку мотивованої відмови замовника від приймання послуг, сторони протягом 10 робочих днів з дня направлення виконавцю мотивованої відмови від приймання наданих послуг складають двохсторонній акт з переліком встановлених недоліків та необхідних доопрацювань, які виконуються за рахунок виконавця, і строками їх виконання.

Пунктом 9.1. договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з пунктами 10.1., 10.5. договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин, непереборної сили зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат торгово-промислової палати України.

Відповідно до пункту 12.1. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом", за умови підписання його обома уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки), і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, а в частині гарантійних зобов`язань виконавця, що передбачені цим договором договір діє до повного виконання виконавцем гарантійних зобов`язань за договором.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

На виконання вказаних умов договору, ТОВ "БАЙТ" виконав роботи з ремонту антикорозійного трубних дошок та вхідних ділянок охолоджуючих трубок конденсаторів 1000-КЦС-1 та КП-1650 енергоблоку №2. Відповідачем були прийнятті дані роботи, що підтверджується підписаним Актом наданих послуг №1 від 21.12.2020 за грудень 2020 року, примірна форма №КБ-2в на загальну суму 403 785,60 грн. Вказаний акт скраплений підписами та печатками сторін.

06.04.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за договором №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020 року в розмірі 403 785,60 грн. В підтвердження направлення претензії відповідачу позивач долучив опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек від 06.04.2021.

За твердження позивача, оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020 року щодо оплати наданих послуг не виконав, 31.05.2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з останнього 421 330,63 грн., з яких: 403785,60 грн. основного боргу, 3 816,31 грн. 3% річних за період з 11.01.2021 по 06.05.2021 та 13 728,72 грн. втрат від інфляції за період з лютого по березень 2021 року.

Згідно відзиву відповідача та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (поданої 29.07.2021 - після закриття підготовчого провадження та переходу до судового розгляду справи по суті) відповідачем, до подання ТОВ "БАЙТ" позовної заяви до суду, було погашено частину заборгованості в розмірі 300 000,00 грн., а саме: 26.04.2021 на суму 150 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №3458) та 28.04.2021 на суму 150 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №3540). Докази сплати наявні в матеріалах справи.

Згідно платіжного доручення №6152 від 11.08.2021 року ВП "Хмельницька атомна електрична станція" перераховано на рахунок ТОВ "БАЙТ" 103785,60 грн. погашення заборгованості за надані послуги згідно договору №11-124-01-20-12126 від 14.05.2020 року та акту №1 від 21.12.2020 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, між ДП "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька АЕС") (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" (Виконавець) укладено договір про надання послуг №11/124-01-20-12126, відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати в захищеній зоні ВП ХАЕС послуги за темою: "ДБН А2.2-3;2014", Ремонт антикорозійного покриття трубних дошок та вхідних ділянок охолоджуючих трубок конденсаторів 1000-КЦС-1 та КП-1650 енергоблоку №2".

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов договору про надання послуг №11/124-01-20-12126 від 14.05.2020 позивачем виконано роботи з ремонту антикорозійного трубних дошок та вхідних ділянок охолоджуючих трубок конденсаторів 1000-КЦС-1 та КП-1650 енергоблоку №2.

З акту наданих послуг №1 від 21.12.2020 за грудень 2020 року, вбачається, що відповідачем були прийнятті дані роботи без зауважень, що підтверджується підписанням вказаного акту (примірної форми №КБ-2в) на загальну суму 403 785,60 грн. Вказаний акт скраплений підписами та печатками сторін.

В свою чергу, відповідно до поданого до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, відповідач не оспорює надання послуг за договором №11/124-01-20-12126 від 14.05.2020 на загальну суму 403 785,60 грн.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору замовник здійснює оплату наданих послуг за договором протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами акта наданих послу. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку замовника. У випадку дострокового надання послуг замовник вправі достроково прийняти й оплатити надані послуги за договором.

З огляду на викладене строк оплати за договором настав 10.01.2021 року.

Відповідно до пунктів 1.3., 5.3.3 договору замовник зобов`язується оплатити надані послуги у порядку та строки, передбачені цим договором.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідач здійснив оплату за надані послуги за спірним договором №11/124-01-20-12126 від 14.05.2020 року, а саме:

- до подання позову 26.04.2021 на суму 150 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №3458) та 28.04.2021 на суму 150 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №3540), що разом склало 300 000,00 грн. Проте, позивач при поданні позовної заяви до суду вказаних оплат не врахував.

- під час розгляду справи на суму 103 785,60 грн., відповідно до платіжного доручення №6152 від 11.08.2021р.

Таким чином матеріали справи містять докази сплати відповідачем суми наданих послуг в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, зокрема, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. За таких обставин, подальше продовження процесу стає недоцільним.

З огляду на значене, суд вважає за належне, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрити провадження в частині стягнення 103 785,60 грн. основного боргу по справі №924/562/21.

Окрім того, враховуючи встановлені судом факти, у стягненні 300 000,00 грн. заборгованості, яка була сплачена відповідачем до подання позовної заяви, суд вважає за належне відмовити.

З огляду на прострочення відповідачем грошових зобов`язань за договором №11/124-01-20-12126 від 14.05.2020 року, позивач просить суд стягнути нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3816,31 грн. 3% річних за період з 11.01.2021 по 06.05.2021 нарахованих на суму боргу 403 785,60 грн. та 13 728,72 грн. інфляційних втрат за лютий-квітень 2021 року нарахованих на суму боргу 403 785,60 грн., про стягнення яких звернувся з вказаним позов до суду.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При перерахунку заявлених до стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом встановлено, що останні обраховано без врахування здійснених відповідачем проплат, а тому вимоги позивача про стягнення 3816,31 грн. 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 3603,22 грн. У стягненні 213,09 грн. 3% річних належить відмовити.

В частині нарахувань втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 зазначив, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Аналогічного висновку щодо механізму нарахування інфляційних втрат дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020р. у справі №918/631/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем втрат від інфляції за період лютий - квітень 2021, суд дійшов висновку, що останні заявлені в межах максимально можливого розміру, а тому до стягнення з відповідача підлягає 13 728,72 грн. інфляційних втрат.

Щодо посилань відповідача на запровадження на території України карантину та наявності форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, судом враховується таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020р. на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" до переліку форс-мажорних обставин, який міститься в ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", віднесено введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

При цьому, сам факт встановлення карантину як форс-мажорної обставини не може бути самостійною підставою для невиконання зобов`язань у встановлений договором строк, оскільки повинен бути доведений причинно-наслідковий зв`язок між карантином та неможливістю виконання договору.

У пункті 10.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про Торгово-промислові палати в Україні, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Однак в матеріалах справи відсутній відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, а також відсутні докази на підтвердження наміру його отримати відповідачем (листи, звернення, тощо).

Тому посилання відповідача на наявність карантину, як на форс-мажорну обставину, не є підставою для невиконання зобов`язань за договором про надання послуг та звільнення відповідальності за невиконання зобов`язань за укладеним договором. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020р. у справі №918/289/19.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне провадження у справі в частині стягнення 103 785,60 грн. основного боргу закрити, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3 603,1 грн. 3% річних та 13728,72 інфляційних втрат. У стягненні 300 000,00 грн. основного боргу та 213,09 грн. 3% річних належить відмовити.

Стосовно заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. судом враховується таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником під час розгляду справи не подано до суду будь яких доказів в підтвердження понесення зазначених витрат на професійну правничу допомогу, не подано заяви про відшкодування таких витрат до вирішення спору, а також не подано заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у справі, у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведених приписів процесуального закону та встановлених обставин, заява в частині відшкодування 50 000,00 грн. витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №924/562/21 в частині стягнення 103 785,60 грн. основного боргу закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЙТ" (03061, м. Київ, вул. Шепелева Миколи, б. 5, н/п 191, ) 3603,22 грн. 3% річних, 13728,72 грн. втрат від інфляції та 259,98 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 03.09.2021.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 5 прим.: (всім рек. з пов. про вручення)

1 - до справи;

2 - позивачу - 03061, м. Київ, вул. Шепелева Миколи, б. 5, н/п 191;

3 - представнику позивача - Шевченко К.Ю. -03037, м. Київ, вул. М. Кривоносова, 19А;

4, 5 - відповідачу - 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3;

- 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20.