ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1213/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 1: Спеціалізованого виробничого сільськогосподарський кооперативу "Агроліс" (33027, м. Рівне, вул. Карнаухова, 29)

до відповідача 2: Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради в особі державного реєстратора Набухотної Тетяни Миколаївни (34500, Рівненська обл., м. Сарни вул. Широка, 8 )

до відповідача 3: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в особі державного реєстратора Кучерук Оксани Євгенівни (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2, )

до відповідача 4: Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в особі державного реєстратора Ютовця Олега Федоровича (34561, Рівненська обл., Сарненський район, с. Кузьмівка, вул. Центральна, 83 код ЄДПРОУ 41542329)

про визнання недійсними рішень загальних зборів членів виробничого кооперативу, скасування реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії

за участі представників:

- від позивача: Зейкан І.Ю.;

- від відповідача 1: Шевчук Г.Є.;

- від відповідача 3: Тарасюк Р.В.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" (далі Кооператив, СВСК "Агроліс" або відповідач 1), до Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради в особі державного реєстратора Набухотної Тетяни Миколаївни (далі відповідач 2), до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в особі державного реєстратора Кучерук Окасани Євгенівни (далі відповідач 3), до Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в особі державного реєстратора Ютовця Олега Федоровича (далі відповідач 4) про визнання недійсними рішень загальних зборів членів виробничого кооперативу, скасування реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 01 січня 2010 року до складу учасників (членів) кооперативу входили три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05 січня 2010 року ОСОБА_3 подав заяву загальним зборам про свій добровільний вихід зі складу учасників (членів) кооперативу. Рішенням загальних зборів учасників кооперативу (протокол №3 від 21 січня 2010 року) заява ОСОБА_3 була задоволена шляхом виведення його із складу членів кооперативу. Одночасно, було ухвалено рішення зборів про видачу йому майнового паю шляхом передачі йому автомобіля ВАЗ 2121 д.№ НОМЕР_2 . Зазначені обставини підтверджуються заявами ОСОБА_3 від 05 січня 2010 року про його вихід з кооперативу та про виділення йому паю, протоколом зборів учасників кооперативу №3 від 21 січня 2010 року, накладною №1 від 21 січня 2010 року. 05 січня 2015 року рішенням загальних зборів членів кооперативу прийнято до членів кооперативу ОСОБА_1 . Цього ж дня, на підставі поданої нотаріально засвідченої заяви від 05 січня 2015 року, рішенням загальних зборів, відповідно до пункту 3.12 Статуту, припинено членство (участь) ОСОБА_4 в кооперативі, що підтверджується його нотаріально завіреною заявою від 05.01.2015, протоколом Загальних зборів членів кооперативу від 05.01.2015 та фактичним виділенням йому майнового паю, відповідно до поданої ОСОБА_4 заяви від 11.01.2010, а також накладних №2 та №3 від 21 січня 2010 року про передачу йому автомобіля УАЗ-3512, металевого вагончика та бензопили "Хускварна". Таким чином позивач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 із 05 січня 2015 року стали єдиними діючим членами СВСК "Агроліс". Крім того, відповідно до даних ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 виконував повноваження голови кооперативу (на підставі рішення загальних зборів членів засновників СВСК "Агроліс" від 30.03.2000), маючи право представляти кооператив без довіреності. Після припинення членства в кооперативі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та одержання ними майнових паїв, тобто із 05.01.15 кооператив, під управлінням ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , продовжив здійснювати свою статутну діяльність і за її результатами (за 2015- 2017р.р.) збільшив активи кооперативу на суму понад 1,5 млн.грн., які є пропорційними розміру паїв (фактично є паями) позивача та ОСОБА_2 . Рішенням загальних зборів кооперативу від 05.01.2015, обов`язок внести відомості про припинення членства в кооперативі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також про включення до членів кооперативу ОСОБА_1 до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців покладено на ОСОБА_2 . Незважаючи на те, що законодавством не передбачені строки внесення змін до вказаного Єдиного реєстру, ОСОБА_2 пообіцяв, що внесе зміни пізніше. Проте, згодом у двадцятих числах грудня 2018 року від ОСОБА_2 позивачу стало відомо про переоформлення прав на кооператив на інших осіб, шляхом підроблення документів. Зазначене підтверджується також витягом і з ЄДР №22951725 від 23 червня 2017 року. Зокрема, що 10.05.2017 відповідачем 2 під №7000079 здійснена державна реєстрація змін до установчих документів кооперативу: зміна місцезнаходження, зміна складу та інформації про засновників, зміна керівника та осіб, що мають право представляти кооператив без довіреності. На запит про підставу внесення 10.05.2017 таких змін до ЄДР, державним реєстратором була надана належно засвідчена копія протоколу загальних зборів Кооперативу від 28 квітня 2017 року. Між тим, ні позивач, ні ОСОБА_2 , як члени кооперативу, про скликання зборів не були повідомлені і участі в них не брали і взяти не могли.

Позивач вважає що рішення Загальних зборів учасників (членів) кооперативу від 28.04.2017 є незаконними, оскільки ухвалені із порушенням порядку управління кооперативом, якими є порушення порядку скликання та проведення загальних зборів кооперативу, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 станом на 28.04.2017 не були членами кооперативу, відсутність кворуму та правомочності на проведення зборів та прийняття рішення, на підставі якого були внесені зміни до ЄДР, оскільки на них не були присутні позивач та ОСОБА_2 , які були єдиними членами кооперативу та взагалі не повідомлялись про скликання зборів, а протокол таких зборів є фактично підробленим. Крім того, ОСОБА_2 як голова кооперативу не скликав загальних зборів членів кооперативу від 28.04.2017. Таким чином, всі реєстраційні дії та записи щодо зміни місцезнаходження, зміни складу та інформації про засновників, зміни керівника юридичної особи та інші реєстраційні дії вчинені державними реєстраторами після 05.01.2015 на думку позивача підлягають скасуванню, оскільки документи для внесення таких змін подано особами, які не мали на це повноважень, відповідно до п.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та реєстраційні дії вчинялись на підставі підробленого рішення загальних зборів, яке не породжує жодних правових наслідків.

Крім того, позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню рішення загальних зборів Кооперативу від 26.06.2017 (відповідно до протоколу № 2 від 26.06.2017 року), а також зборів відомості про скликання яких позивачу невідомі. Такі загальні збори головою кооперативу ОСОБА_2 не скликались, позивача та ОСОБА_2 не повідомляли про їх скликання, такі загальні збори не мали кворуму, проведені особами, які не є учасниками кооперативу.

Також, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 15.11.2019 ОСОБА_2 , якого рішенням загальних зборів від 05.01.2015 уповноважено на вчинення усіх необхідних дій для внесення змін до ЄДР, подав державному реєстратору відповідача 3 документи необхідні для внесення змін до ЄДР щодо включення ОСОБА_1 до складу учасників Кооперативу, проте державний реєстратор безпідставно відмовив у реєстрації таких змін посилаючись на те, що документи подано особою, яка не має на це повноважень. Такі дії реєстратора є протиправними, оскільки Загальні збори уповноважили ОСОБА_2 внести зміни і він мав такі повноваження на підставі Статуту кооперативу та рішення загальних зборів від 05.01.2015, а тому є підстави зобов`язати державного реєстратора внести відомості до ЄДР про ОСОБА_1 як про учасника Кооперативу.

Отже, з огляду на зазначене в позовній заяві позивач просив: 1) визнати недійсними у повному обсязі рішення загальних зборів спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс": від 28 квітня 2017 року (протокол б/н від 28 квітня 2017 року та датою його підписання від 04 травня 2017 року); від 26 червня 2017 року (протокол №2 від 26.06.2017 року та датою його підписання від 19.07.2017 року); від 25 жовтня 2019 року (протокол б/н від 25.10.2019 року); 2) скасувати записи про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу - СВСК "Агроліс": №7000079 внесений 10.05.2017 до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відповідачем 2; № 1013584 внесений 20.07.2017 до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відповідачем 3; № 5013584 внесений 28.10.2019 до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відповідачем 4; 3) Зобов`язати відповідача 3 внести зміни про засновників Кооперативу, а саме включити відомості про ОСОБА_1 як про члена кооперативу до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Ухвалою суду від 30.12.2020, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Також, ухвалою суду від 30.12.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 22.01.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.02.2021. Крім того, вказаною ухвалою суду повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про витребування доказів. Запропоновано, зокрема, відповідачам подати у 15-денний строк з дня отримання ухвали, відзив на позовну заяву і всі докази, які підтверджують заперечення проти позову.

5 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради №312/01-17 від 02.02.2021 про витребування копії документів з реєстраційної справи Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" та відзив на позовну заяву №313/01-17 від 02.02.2021.

Відповідно до відзиву відповідач 3 вважає позовні вимоги в частині скасування запису про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу - СВСК "Агроліс" № 1013584 внесений 20.07.2017 до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відповідачем 3 та зобов`язання відповідача 3 внести зміни про засновників Кооперативу, а саме, включити відомості про ОСОБА_1 як про члена кооперативу до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, безпідставними, з огляду на те, що: реєстраційна дія проведена державним реєстратором відповідача 3 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені частиною 2 статті 6, пунктом 10 частини 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"; позивач звернувся з вимогою про скасування запису про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу, але при цьому не наводить жодних доводів та обґрунтувань щодо безпідставності прийнятого державним реєстратором рішення; позовна вимога про зобов`язання внести зміни про засновників Кооперативу, порушує заявницький принцип державної реєстрації встановлений законом.

Ухвалою суду від 16.02.2021 розгляд справи відкладено на 02.03.2021.

У судовому засіданні 02.03.2021 представник Кооперативу подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання рішенням у справі №918/722/20 законної сили та продовження строку на подачу відзиву.

02 березня 2021 року судом, у судовому засіданні, оголошено перерву до 18.03.2021, з метою належної перевірки доводів представника відповідача 1 щодо зупинення провадження у справі та надання можливості іншим сторонам подати письмову позицію з цього приводу.

У судовому засіданні 18.03.2021 представник позивача подала клопотання про призначення судової технічної експертизи та, між іншого, просила суд витребувати оригінал протоколу загальних зборів Кооперативу від 28.04.2017.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021: клопотання відповідача 3 задоволено, витребувано в Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради копії документів з реєстраційної справи № 1_608_013584_24 "Спеціалізований виробничий сільськогосподарський кооператив "Агроліс" на підставі яких було внесено запис № 1013584 від 20.07.2017 до Єдиного державної реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Кучерук О.Є.; клопотання представника Кооперативу про продовження строку на подачу відзиву задоволено, продовжено строк відповідачу 1 на подачу відзиву до наступного судового засідання; клопотання представника позивача про витребування оригіналу доказу задоволено, витребувано у Кооперативу оригінал Протоколу загальних зборів останнього від 28.04.2017 для огляду в судовому засіданні; зупинено провадження у справі №918/1213/20 до набрання рішенням у справі № 918/722/20 законної сили.

6 квітня 2021 року від Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надійшли копії документів з реєстраційної справи № 1_608_013584_24 "Спеціалізований виробничий сільськогосподарський кооператив "Агроліс" на підставі яких було внесено запис № 1013584 від 20.07.2017 до Єдиного державної реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою від 06.05.2021 провадження у справі № 918/1213/20 поновлено. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче судове засідання призначено на 20.05.2021.

19 травня 2021 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Кооператив не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , вважаючи їх безпідставними. Посилаючись, на положення частини 4 та 5 статті 75 ГПК України, відповідач 1 вказує, що судовими рішеннями у справі №918/722/20 одночасно з недійсністю рішення зборів СВСК "Агроліс" від 05.01.2015 встановлено й відсутність у ОСОБА_5 будь-яких корпоративних прав щодо СВСК "Агроліс", позаяк позивач таким ніколи не був. Вважає, що висновки судів викладених у судових рішеннях по справі № 918/722/20, а також інші докази спростовують мотиви та доводи позовної заяви у даній справі, та оскільки ОСОБА_1 не є ні дійсним учасником (членом) юридичної особи (СВСК "Агроліс"), ні учасником (членом) юридичної особи (СВСК "Агроліс"), який вибув, це позбавляє його права оскаржувати рішення органів управління такої юридичної особи, зокрема рішення загальних зборів членів кооперативу, що є предметом спору у даній справі.

20 травня 2021 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 18.03.2021 від Спеціалізованого виробничого кооперативу "Агроліс" надійшла заява б/н про долучення доказів до справи, а саме: Протоколу загальних зборів Спеціалізованого виробничого кооперативу "Агроліс" від 28.04.2017 для огляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 20.05.2021 судом оглянуто оригінал доказу, що поданий відповідачем 1, та протокольною ухвалою оголошено перерву до 10.06.2021. Разом з тим, за заявою представника відповідача 1 оригінал Протоколу загальних зборів Спеціалізованого виробничого кооперативу "Агроліс" від 28.04.2017, що надавався для огляду у судовому засіданні, повернуто особі, яка його подала із долученням до матеріалів справи його засвідченої копії.

24 травня 2021 року представником Кооперативу подано заяву про долучення доказів у справі, а саме: Постанови Північно-західного апеляційного суду від 05.04.2021 у справі №918/722/20.

У судовому засіданні, 10.06.2021 представником ОСОБА_5 подано клопотання про призначення судової технічної експертизи, що є доповненням до клопотання б/н від 18.03.2021.

Суд, у судовому засіданні 10.06.2021, розглянув клопотання б/н від 18.03.2021 та клопотання б/н від 10.06.2021 про призначення судової технічної експертизи та відмовив у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Крім того, відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представник позивача просила призначити у даній справі судову технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: чи виконаний відбиток печатки СВСК "Агроліс" на протоколі загальних зборів від 28.04.2017 печаткою СВСК "Агроліс"?; Чи відповідає давність відбитку печатки СВСК "Агроліс" відбиток печатки приватного нотаріуса Сохацького І.С. та усіх підписів даті складання протоколу та даті нотаріального посвідчення?.

Однак, на переконання суду, обставини щодо проставлення відтиску печатки на одному з оскаржуваних протоколів, не є однією з обставин позовної заяви, що має значення для правильного вирішення справи, враховуючи її предмет та наведені позивачем обґрунтування. Крім того, висновок експертизи в розумінні статей 86, 104 ГПК України, не має для суду заздалегідь встановленої сили, а підлягає оцінці судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Ухвалою від 10.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 918/1213/20, призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2021.

07 липня 2021 року на адресу суду від Кооперативу надійшло клопотання б/н про витребування доказів, в якому останній просив суд витребувати: у Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, у старшого дізнавача СД Красько І.Г. матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007033 від 18.11.2019 року, в яких перебуває, вилучена слідчим Герасимчуком Т.В., реєстраційна справа СВСК "Агроліс"; у Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9) інформацію про реєстрацію місця проживання/перебування ОСОБА_1 ; у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 07.07.2021 судом розглянуто клопотання відповідача 1 щодо поважності причин пропуску строку на подачу клопотання про витребування доказів, визнано причини неподання його у визначений законом строк поважними.

Ухвалою суду від 07.07.2021 клопотання представника Кооперативу про витребування доказів задоволено частково; витребувано у Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, у старшого дізнавача СД Красько І.Г. належним чином завірені копії або оригінал матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007033 від 18.11.2019, в яких перебуває, вилучена слідчим Герасимчуком Т.В., реєстраційна справа Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс". Розгляд справи по суті відкладено на 15.07.2021.

На виконання зазначеної ухвали суду 12.07.2021 до відділу канцелярії Господарського суду Рівненської області Рівненським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області подані матеріали кримінального провадження 0007033 від 18.11.2019 на 192 аркушах.

У судовому засіданні 15.07.2021 судом протокольною ухвалою було оголошено перерву до 19.08.2021.

18 серпня 2021 року Кооперативом через відділ канцелярії суду подані письмові пояснення щодо доказів витребуваних судом, а саме, документів, наявних в матеріалах досудового розслідування №0007033, загалом, відповідач 1 вважає, що документами реєстраційної справи Кооперативу, спростовуються доводи позовної заяви ОСОБА_5 про набуття ним членства в Кооперативі, про зміни, що відбулись у складі і учасників (членів) СВСК "Агроліс" у 2010 та 2015 роках та про перебування ОСОБА_2 на посаді голови Кооперативу на час скликання та проведення Зборів членів Кооперативу у 2010 та 2015 роках. Крім того вказує, що обставини щодо зміни складу членів Кооперативу, на які посилається позивач, в силу положень законодавства, не мають юридичної сили та не можуть бути використані в спорі з третьою особою. Також відповідач 1 заявив про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки з часу прийняття оскаржуваних позивачем рішень Загальних зборів від 28.04.2017, 26.06.2017 та відповідної реєстрації в ЄДР змін, на підставі названих рішень (10.05.2017 та 20.07.2017, відповідно) й до моменту звернення ОСОБА_5 до суду з позовом у даній справі - 09.12.2020, минуло більше трьох років, відтак сплив загальний трьохрічний строк позовної давності в частині позовних вимог про визнання недійсними рішень Загальних зборів від 28.04.2017 та від 26.06.2017.

У судовому засіданні 19.08.2021 представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі, з посиланням на п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України, відповідно до якого останній просив зупинити провадження у справі №918/1213/20 до перегляду судових рішень в справі №918/722/20 в касаційному порядку Верховним судом, оскільки вказаним рішенням ставиться під сумнів те, що ОСОБА_5 є членом СВСК "Агроліс", крім того, відповідачі у справі вказують на те, що позивач не є і не був учасником вказаного кооперативу. Судом у тому ж судовому засіданні розглянуто зазначене клопотання та відмовлено у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 918/1213/20, та здійснено перехід до судового розгляду по суті.

Частиною 3 ст.195 ГПК України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.

Суд, дослідивши подане клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №918/1213/20 до касаційного перегляду справи №918/722/20, відмовив у його задоволенні, оскільки норма статті 195 ГПК України визначає виключний перелік випадків зупинення провадження у справі під час розгляду справи по суті, до яких не належить п. 5 частини 1 статті 227 ГПК України на який посилається позивач.

Крім того, статтею 227 Господарського кодексу України передбачені випадки, при яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, частиною 5 зазначеної статті визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Поряд з цим, рішення у справі №918/722/20 набрало законної сили, доказів про зупинення виконання рішення або зупинення його дії Верховним судом до матеріалів справи не надано.

Також, у разі застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, за вимогами ст. 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

По суті, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Необхідно зазначити, що з відзивів та пояснень відповідачів наявних в матеріалах справи вбачається, що останні обґрунтовують свої заперечення не виключно ґрунтуючись на висновках зроблених у судових рішеннях у справі №918/722/20, а, в тому числі і на інших матеріалах та доказах, що наявні в справі №918/1213/20, які підлягають оцінці господарським судом у сукупності. Відтак, зібрані у справі №918/1213/20 докази дозволяють господарському суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У судовому засіданні 19.08.2021 на стадії з`ясування обставин справи судом оголошено перерву до 30.08.2021.

25 серпня 2021 від відповідача 1 надійшла заява щодо доказів, витребуваних судом із зазначенням матеріалів досудового розслідування, які вважає є необхідними для долучення до матеріалів даної справи.

У судове засідання 30.08.2021 відповідачі 2 та 4 не забезпечили явки своїх повноважних представників, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що учасники що не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів 2, 4 за наявними у ній матеріалами, оскільки чергове відкладення її розгляду призведе до затягування розгляду справи. У учасників справи було достатньо часу для того щоб скористатись своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Як стверджує позивач, що не заперечується сторонами у справі, рішенням установчих зборів засновників від 30 березня 2000 року створено Спеціалізований виробничий сільськогосподарський кооператив "Агроліс", Статут зареєстровано 31 березня 2000 року розпорядженням голови Березнівської районної державної адміністрації, згідно протоколу №1 від 30 березня 2000 року (том І, а.с. 74-76, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності том І, а.с. 77).

Станом на 01 січня 2010 року до складу учасників (членів) СВСК "Агроліс" входили ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до положень частини 4 та 5 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.12.2020, що набрало законної сили 05.04.2021, а також постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 у справі №918/722/20, було встановлено обставини щодо ОСОБА_5 , який брав участь у справі, та щодо інших осіб - членів СВСК "Агроліс".

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 у справі №918/722/20, зокрема встановлено, що такий склад учасників ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) відповідно до установчих документів, прийнятих рішень в кооперативі, реєстраційних даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по СВСК "Агроліс" існував до 2017 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками та витягами з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З 2008 року по 2017 рік головою кооперативу був ОСОБА_3 , що підтверджується копією реєстраційної справи №1_608_013584_24 СВСК "Агроліс", а саме: реєстраційною карткою від 2008 року.

Так, судом досліджено матеріали реєстраційної справи №1_608_013584_24 СВСК "Агроліс", що вилучені 21.11.2019 на підстав ухвали слідчого судді Рівненського міського суду справа №569/21460/19 та долучені до матеріалів кримінального провадження №0007033 від 18.11.2019, та встановлено що ОСОБА_3 був єдиною особою, що в період з 2008 року по квітень 2017 року подавав документи на проведення реєстраційних дій щодо внесення відомостей про юридичну особу, зокрема у 2012, 2013, 2014 роках.

Отже, з реєстраційної справи відповідача 1 судом вбачається, що станом на січень 2015 року до складу членів Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" входили: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Така ситуація залишилась незмінною до 2017 року. З 2008 року по 2017 рік головою кооперативу був ОСОБА_3 , що підтверджується реєстраційною карткою форми №4 датованою 06.05.2008 за підписом ОСОБА_3 прийнята державним реєстратором 07.05.2008 з описом документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Внесення змін до і відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", згідно якої були зареєстровані наступні зміни: 1- зміна керівника, 2 - зміна фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори, (згідно з відомостями, що містяться в установчих або у розпорядчих документах), 3 - зміна видів економічної діяльності видами економічної діяльності з їх переліку зазначеними у статуті юридичної особи.

Свої вимоги у даній справі позивач обґрунтовує тим, що 05 січня 2010 року ОСОБА_3 подав заяву загальним зборам про свій добровільний вихід зі складу учасників (членів) кооперативу. Рішенням загальних зборів учасників кооперативу (протокол №3 від 21 січня 2010 року) заява ОСОБА_3 була задоволена шляхом виведення його із складу членів кооперативу. Одночасно, було ухвалено рішення зборів про видачу йому майнового паю шляхом передачі йому автомобіля ВАЗ 2121 д.№ НОМЕР_2 .

Зазначені обставини позивач підтверджує заявами ОСОБА_3 від 05 січня 2010 року про його вихід з кооперативу та про виділення йому паю (том І, а.с. 80, 87), протоколом зборів учасників кооперативу №3 від 21 січня 2010 року (том І, а.с. 81), накладною №1 від 21 січня 2010 року (том І, а.с. 82).

Позивач також зазначає, що 05 січня 2015 року рішенням загальних зборів членів кооперативу прийнято до членів кооперативу ОСОБА_1 (протокол від 05.01.2015 том І, а.с. 88). Цього ж дня, на підставі поданої нотаріально засвідченої заяви від 05 січня 2015 року (том І, а.с. 86), рішенням загальних зборів, припинено членство (участь) ОСОБА_4 в кооперативі, що на переконання позивача підтверджується також фактичним виділенням йому майнового паю, відповідно до поданої ОСОБА_4 заяви від 11.01.2010 (том І, а.с. 83), а також накладних №2 та №3 від 21 січня 2010 року (том І, а.с. 84, 85). Таким чином позивач ОСОБА_5 вважає, що він, а також ОСОБА_2 із 05 січня 2015 року стали єдиними діючим членами СВСК "Агроліс".

Позивач стверджує, що після припинення членства в кооперативі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та одержання ними майнових паїв, тобто із 05.01.2015 Кооператив, під управлінням ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , продовжив здійснювати свою статутну діяльність і за її результатами (за 2015- 2017р.р.) збільшив активи кооперативу на суму понад 1,5 млн.грн., які є пропорційними розміру паїв (фактично є паями) позивача та ОСОБА_2 .

Однак, перевіривши наведені позивачем обставини на предмет відповідності наявним у справі доказам, суд зазначає, що інформація та обставини викладені у згаданих вище поданих позивачем документах, що стосуються зміни складу учасників та керівника СВСК "Агроліс" в період з січня 2010 року до 2017 року, та взагалі діяльності та участі позивача у складі СВСК "Агроліс" не підтверджена належними доказами, оскільки визначальною у даному випадку є інформація, яка міститься в Реєстраційній справі №1_608_013584_24 Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс".

Стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців" (в редакціях чинних у 2010 та 2015 роках) закріплює перелік відомостей про юридичну особу, які містяться ЄДР, серед яких значаться, зокрема: повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; організаційно-правова форма; місцезнаходження юридичної особи; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім`я, місце проживання, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; відомості про органи управління юридичної особи; прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) та ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про розмір статутного фонду (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників), а також розмір сплаченого статутного фонду (статутного або складеного капіталу) на дату проведення державної реєстрації та дата закінчення його формування; дата та номер запису про проведення державної реєстрації юридичної особи, дати та номери записів про внесення змін до нього; місце проведення державної реєстрації, а також місце проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом; місцезнаходження реєстраційної справи; тощо.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Аналогічні положення містила стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" чинна в 2010-2015 роках.

Отже, в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, в тому числі дата та номер запису про проведення державної реєстрації юридичної особи, дати та номери записів про внесення змін до нього.

Поряд з цим, в Єдиному державному реєстрі відсутня інформація про зміну складу учасників та керівника відповідача 1 у такому вигляді, як це доводить позивач у своєму позові, що підтверджується, зокрема, матеріалами Реєстраційної справи №1_608_013584_24 Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданим позивачем станом на 27.12.2019 (том І, а.с. 90-92) та витягом станом на 19.02.2020, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0007033 від 18.11.2019.

Тобто, з наведених вище судом доказів вбачається, що до зміни складу членів Кооперативу, яка вперше відбулась у 2017 році (згідно оскаржуваного протоколу від 28.04.2017), за період 2010-2017 років, ні Кооперативом, ні його тогочасними членами не було вчинено жодних дій спрямованих, на внесення змін до складу членів Кооперативу, а саме: припинення в 2010 році членства ОСОБА_3 , в 2015 - ОСОБА_4 , ні дій на обов`язкове, пов`язане з припиненням членства в Кооперативі ОСОБА_3 , відкликання його з посади голови Кооперативу. Так само, не було вчинено й будь-яких дій для реєстрації членства в Кооперативі позивача.

Підсумовуючи вимоги позивача у даній справі, слід вказати, що позивач вважає недійсними всі рішення загальних зборів, всі реєстраційні дії та записи щодо зміни місцезнаходження, всі зміни складу та інформації про засновників, зміни керівника юридичної особи та інші реєстраційні дії вчинені державними реєстраторами, що відбулись після 05.01.2015 року. Така позиція позивача базується на твердженні, що ОСОБА_5 , а також ОСОБА_2 із 05 січня 2015 року стали єдиними діючим членами СВСК "Агроліс" відповідно до протоколу загальних зборів членів Кооперативу (том І, а.с. 88), з огляду на що оскаржувані збори учасників Кооперативу проводились, а документи для внесення оскаржуваних реєстраційних дій - подавались, особами, які не мали на це повноважень.

Однак, Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15 грудня 2020 року у справі №918/722/20, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, задоволено позов ОСОБА_6 до Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" про визнання недійсним рішення зборів членів СВСК "Агроліс" прийнятого 05 січня 2015 року.

Зазначеним судовим рішенням визнано недійсним рішення зборів членів Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс", прийнятого 05 січня 2015 року та оформленого протоколом від 05 січня 2015 року, тобто рішення зборів, яким позивач обґрунтовує своє членство у Кооперативі.

Судом також враховується наявна в матеріалах кримінального провадження №0007033 від 18.11.2019 нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 від 20.11.2019, в якій останній заявляє про те, що він не був повідомлений про скликання та не брав участі у Загальних зборах членів Кооперативу 05.01.2015, спростовуючи, тим самим, вказане в протоколі Зборів Кооперативу від 05.01.2015, доданому позивачем до позовної заяви, в якому вказано про присутність ОСОБА_4 . Так само, в Протоколі допиту свідка від 18.02.2020 ОСОБА_4 пояснив, що не був присутній на Зборах 05.01.2015, та про те, що ОСОБА_5 йому не відомий. При цьому ОСОБА_4 працював в СВСК "Агроліс" з 2000 року по 2017 рік, що вбачається з його пояснень наданих в межах кримінального провадження.

Отже, з недійсності рішення зборів СВСК "Агроліс" від 05.01.2015 судом вбачається відсутність у ОСОБА_5 прав на участь у Кооперативі. Інших належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 в період діяльності Кооперативу був учасником (членом) даної юридичної особи матеріали справи та дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять.

Згідно статті 12 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" членами сільськогосподарського виробничого кооперативу можуть бути фізичні особи, які виявили бажання об`єднатися для спільної виробничої діяльності на засадах обов`язкової трудової участі та внесли вступний внесок і пай у розмірах, визначених статутом кооперативу.

Крім того, відповідно до ст.10 ЗУ "Про кооперацію" кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Натомість, матеріали справи не містять доказів трудової участі ОСОБА_5 у Кооперативі, та будь яких інших доказів його членства.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов таких висновків з врахуванням наступних норм чинного законодавства.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

Відповідно під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом частин першої та другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).

Питання господарської діяльності кооперативів врегульовано статтею 94 ГК України, яка визначає кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, які можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Кооперативи здійснюють свою господарську діяльність відповідно до вимог ГК України, інших законодавчих актів.

Законодавець врегулював приписами статей 95-100 ГК України порядок створення та діяльності виробничих кооперативів, як таких, що є, поміж інших, підприємствами колективної власності, передбачивши водночас існування відповідного закону, що регулює діяльність різних видів кооперативів (частина перша статті 94 ГК України).

Зазначені вище норми ГК України кореспондуються із приписами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах (частина перша статті 7 Закону України "Про кооперацію").

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

За змістом наведених вище норм корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Відповідно, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Частина 1 статті 163 Цивільного кодексу України встановлює, що виробничим кооперативом є добровільне об`єднання громадян на засадах членства для спільної виробничої або іншої господарської діяльності, яка базується на їхній особистій трудовій участі та об`єднанні його членами майнових пайових внесків. Статутом кооперативу та законом може бути передбачено участь у діяльності виробничого кооперативу на засадах членства також інших осіб. Правовий статус виробничих кооперативів, права та обов`язки їх членів встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Особливості створення і діяльності сільськогосподарських кооперативів можуть встановлюватися законом (частини 4, 5 статті 163 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" сільськогосподарський кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які є виробниками сільськогосподарської продукції і добровільно об`єдналися на основі членства та на засадах самоврядування для провадження спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про кооперацію" одними із основних принципів, на яких базується кооперація, є принцип безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності та принцип рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).

За змістом частини 1 статті 12 Закону України "Про кооперацію" до основних прав члена кооперативу належать, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить зокрема затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера, члена) товариства.

Сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Вирішуючи спори, що виникають з корпоративних відносин, необхідно з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу в правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, у спорі про визнання недійсними рішень зборів членів кооперативу вирішальним є встановлення факту порушення відповідним рішенням прав та законних інтересів позивача, тобто його корпоративних прав.

Під час вирішення корпоративних спорів слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на корпоративні права або вступу до інших юридичних осіб.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

На позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 2 ГПК України метою господарського судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом наведених норм права та відповідно до усталеної судової практики право на позов у особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.

До прав, що підлягають правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам права, що входять до змісту їх правоздатності.

У своєму Рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційний суд України визначив основні ознаки охоронюваного законом інтересу, як правового феномену, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. А також дав його дефініцію: охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Зважаючи на викладене, охоронюваний законом інтерес характеризується такими ознаками: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає відповідача.

Разом з тим, судом з фактичних обставин справи встановлено, що обґрунтування порушеного права позивача та охоронюваного законом інтересу зводиться до порушення його корпоративних прав, якими він не володіє та не володів у минулому.

Судом враховується, що подані позивачем документи, які останній надає на підтвердження зміни складу учасників та керівника СВСК "Агроліс" в період з січня 2010 до 2017 року не відповідають критеріям достовірності та допустимості, є неналежними в розумінні норм статей 76-78 ГПК України, та спростовуються матеріалами Реєстраційної справи №1_608_013584_24 Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс", яка в свою чергу описаних доказів не містить. Належних та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 в період діяльності Кооперативу був учасником (членом) даної юридичної особи матеріали справи та дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять, отже позивачем така обставина, а також наявність у нього корпоративних прав за захистом яких останній звернувся до суду - не доведені.

За таких обставин суд порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв`язку із прийняттям оспорюваних рішень загальних зборів членів кооперативу, оформлених протоколами б/н від 28.04.2017, №2 від 26.06.2017 та б/н від 25.10.2019, не встановив, а отже, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Поряд з цим, відсутні і підстави для задоволення похідних від даних вимог, а саме: скасування записів про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу - СВСК "Агроліс" №7000079, № 1013584, № 5013584 та зобов`язання відповідача 3 внести зміни про засновників Кооперативу, а саме включити відомості про ОСОБА_1 як про члена кооперативу до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Необхідно додатково зазначити, що жодних доказів прийняття оспорюваних рішень загальних зборів спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" від 25 жовтня 2019 року та існування відповідного протоколу б/н від 25.10.2019 року до матеріалів справи не надано.

Щодо інших аргументів, на які посилався позивач та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

В результаті дослідження доводів сторін, матеріалів справи, порушень вимог чинного законодавства, чи прав позивача прийнятими рішеннями відповідача 1 судом не встановлено, що виключає можливість задоволення позовних вимог на заявлених в позові правових підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в особі державного реєстратора Кучерук Окасани Євгенівни, Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в особі державного реєстратора Ютовця Олега Федоровича про визнання недійсними рішень загальних зборів членів виробничого кооперативу, скасування реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії суд відмовляє за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Водночас, що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 2 - Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради в особі державного реєстратора Набухотної Тетяни Миколаївни, суд дійшов таких висновків.

Частина 2 ст.104 Цивільного кодексу України встановлює, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Комунальне підприємство "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради (ідентифікаційний код 33521236) припинено 14.06.2018 (номер запису про припинення 2000291).

Відповідно до частини 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За приписами п.6 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з тим, судом встановлено, що у зазначеному реєстрі вказані відомості про наявність правонаступника цього суб`єкта, яким є відповідач 4 у даній справі - Комунальне підприємство "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області. Отже, оскільки відповідач 4 є учасником справи, а саме відповідачем у справі, у суду відсутні підстави для залучення його до участі у справі як правонаступника відповідача 2.

За вказаних обставин, враховуючи встановлений судом факт припинення юридичної особи відповідача 2, а також те, що його правонаступник уже є стороною у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача 2 не можуть бути розглянуті, а провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради в особі державного реєстратора Набухотної Тетяни Миколаївни підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно заяви відповідача 1 про застосування позовної давності суд зазначає наступне.

У ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

За умовами ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушень прав та законних інтересів позивача у даній справі, які б підлягали судовому захисту, питання застосування позовної давності судом не вирішується.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в задоволенні позову судом відмовлено, суд залишає судовий збір за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 231, 237- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованого виробничого сільськогосподарського кооперативу "Агроліс" до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради в особі державного реєстратора Кучерук Окасани Євгенівни, Комунального підприємства "Реєстраційний центр "Полісся" Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в особі державного реєстратора Ютовця Олега Федоровича про визнання недійсними рішень загальних зборів членів виробничого кооперативу, скасування реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради в особі державного реєстратора Набухотної Тетяни Миколаївни закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич