РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.08.2021Справа № 910/9726/21
Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/9726/21

за позовом Приватного підприємства «Транс Логістик»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 53 927,74 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Транс Логістик» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 53 927,74 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач стверджує, що відповідачем безпідставно не виконано свого зобов`язання за договором добровільного страхування №078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 відкрито провадження у справі №910/9726/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго».

15.07.2021 відповідачем подано до Господарського суду міста Києва відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що відповідач законно та обґрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей до Договору), у зв`язку з відсутністю акта огляду транспортного засобу під час укладення Договору. Також відповідач вказує, що відсутність акта огляду є наслідком невиконання позивачем свого обов`язку надати транспортний засіб для огляду страховику при укладенні Договору, який прямо передбачений правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затвердженими Головою Правління відповідача 31.03.2009 (далі - Правила страхування), крім того позивачем не надано належних доказів розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, і заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є безпідставно завищеним.

27.07.2021 позивачем подано до Господарського суду міста Києва відповідь на відзив, в яких зазначено, що відповідач не надав доказів ініціювання процедури огляду спірного транспортного засобу до або після укладення Договору (зокрема, направлення листа-вимоги позивачу про надання автомобіля «MAN TGM 18.250» на огляд), так і доказів відмови позивачем від виконання вказаної вимоги. Відповідно до Правил страхування та умов Договору страховик в особі уповноваженого представника перед укладенням Договору мав оглянути та сфотографувати спірний транспортний засіб та скласти акт огляду транспортного засобу. Так, відповідач, підписавши Договір і Додаток від 04.06.2020 №64 до нього, здійснив всі необхідні заходи для встановлення технічного стану автомобіля «MAN TGM 18.250». Позивач зазначає, що визначення страхової суми і погодження її з відповідачем вказує на той факт, що останній оглянув застрахований автомобіль і погодився на вказану страхову суму з урахуванням того, що автомобіль 2017 року випуску. Натомість твердження відповідача щодо відсутності акта огляду автомобіля в матеріалах страхової справи є способом уникнути виконання взятих на себе зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Відповідно до умов Договору акт огляду не є документом, який страхувальник має подати для виплати страхового відшкодування, і в період дії Договору відповідач жодного разу не звертався до позивача з проханням (вимогою) надати транспортний засіб для огляду.

16.08.2021 відповідачем подано до Господарського суду міста Києва додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає про суперечливість закону, договору страхування та Правилам страхування тверджень позивача про те, що відповідач повинен був ініціювати проведення огляду застрахованого ТЗ.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.07.2019 між Приватним підприємством «Транс Логістик» (страхувальник, далі - позивач) та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик, далі - відповідач) було укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині І Договору транспортним засобом (далі - ТЗ) та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням (далі - ДО).

Договір укладений з протоколом розбіжностей №078 999/920/190001043, який підписаний сторонами 16.04.2019.

У пункті 5 частини І Договору визначено, що застрахованими є транспортні засоби, зазначені у Додатку 1 до Договору.

У додатку від 04.06.2020 №64 до Договору сторони погодили перелік транспортних засобів та умови їх страхування. Відповідно до вказаного переліку одним із застрахованих транспортних засобів є «MAN TGM 18.250»; період дії Договору - 15.06.2020 - 14.06.2021.

Як встановлено судом, відповідачем розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила страхування, розміщені на офіційному сайті відповідача.

Так, згідно з пунктом 1.1 частини ІІ Договору він укладений відповідно до чинного законодавства України на умовах Правил страхування.

Згідно з підпунктом 11.2.1 пункту 11.2 частини ІІ Договору на страхувальника покладено обов`язок при укладенні Договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.

Пунктом 8.3 Правил страхування передбачено, що при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

За змістом підпункту 9.2.18 пункту 9.2 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Разом з цим, за умовами Договору страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 Договору та Правилах страхування (підпункт 11.3.7 пункту 11.3 частини ІІ Договору).

Так, відповідно до підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 16.07.2019 до Договору) однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акта огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Відповідно до пункту 5.1 частини ІІ Договору страховий випадок - передбачена Договором подія (ризик, визначений страхувальником в частині І Договору), що відбулася в період дії Договору, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу на умовах Договору.

З постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 у справі №644/8893/20 вбачається, що 02.11.2020 о 22 год. 00хв. в м. Харкові на Кільцевій дорозі М-03, 0-й кілометр, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик», не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на тварину, у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження.

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 .

Згідно з підпунктом 11.1.1 частини ІІ Договору страхувальник має право отримати страхове відшкодування при настанні страхового випадку в порядку та на умовах, передбачених Договором.

У пункті 13.1 частини ІІ Договору сторони погодили перелік документів, які страхувальник повинен надати страховику з метою одержання страхового відшкодування.

02.11.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою-повідомленням (авто каско), якою повідомив про ДТП.

10.11.2020 ТОВ «Технофорум» виставлено рахунок-фактуру № DNZ_TEF-2004070 на суму 53 927,74 грн. на ремонт застрахованого транспортного засобу «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 .

Наразі, звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає, що відповідач не надав жодних зауважень щодо визначеної в рахунку вартості ремонту автомобіля «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , не склав страхового акта та не сплатив страхового відшкодування в сумі 53 927,74 грн.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що ним прийнято рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування на підставі підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору, в зв`язку з відсутністю акта огляду транспортного засобу «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 при укладенні Договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до абзацу 1 статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За умовами частини третьої статті 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (частина перша статті 17 Закону України «Про страхування»).

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами частини шістнадцятої та сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

За приписами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені частиною першою статті 991 Цивільного кодексу України та абзацом першим статті 26 Закону України «Про страхування».

Водночас, частиною другою статті 991 Цивільного кодексу України та абзацом 2 статті 26 Закону України «Про страхування» встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

За змістом частини третьої та четвертої статті 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більше передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, відповідачем розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), розміщені на офіційному сайті відповідача.

Цей договір згідно п. 1.1 частини ІІ укладено відповідно до чинного законодавства України та умов Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», затверджених Головою правління АТ «УПСК» 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302 (далі - Правила страхування).

Положеннями п. 11.2.1 частини ІІ Договору на страхувальника покладено обов`язок при укладення цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, які мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.

Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов Договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

За змістом п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Разом з цим, за умовами Договору страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 цього договору та Правилах страхування (п. 11.3.7 частини ІІ договору).

Як вище згадувалось, пунктом 16.1.11 частини ІІ Договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Вказуючи на необхідність складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення Договору страхування, відповідач зазначив, що обов`язок надання транспортного засобу для огляду прямо передбачений Правилами страхування та мав бути реалізований при страхуванні транспортного засобу, а відсутність такого акту огляду в силу п. 16.1.11 Договору має наслідком відмову у виплаті страхового відшкодування, про що позивач був обізнаний при укладенні договору, в т.ч. з протоколом розбіжностей.

Разом з цим, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про визначення відповідачем, як страховиком, страхової суми для транспортного засобу «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 1 800 000,00 грн. та погодження такого розміру страхової суми страхувальником, що підтверджується додатком №64 від 04.06.2020 до Договору страхування, підписаним представниками обох сторін та засвідченим їх печатками.

Тобто, незважаючи на твердження про невиконання страхувальником обов`язку надати автомобіль «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 для огляду та складення відповідного акту під час укладення Договору страхування, ПрАТ «УПСК» попри все визначило страхову суму для згаданого автомобіля.

При цьому, за встановлених судом обставин, визначення сторонами у Договорі страхової суми за транспортним засобом «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , тлумачення відповідачем п. 16.1.11 частини ІІ Договору щодо відсутності засвідченого підписом представника страховика та печаткою товариства акту огляду на підтвердження факту проведення огляду транспортного засобу як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, суперечить принципам добросовісності та справедливості, оскільки фактично призводить до того, що Договір в частині страхування транспортного засобу «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , заздалегідь не передбачав його виконання страховиком у разі настання страхового випадку.

Посилання у вищезгаданому пункті Договору на необхідність засвідчення акту огляду транспортного засобу підписом та печаткою представника страховика розуміється судом як покладення саме на страховика обов`язку із складення відповідного акту, відтак положеннями п. 9.2.18 Правил визначено його право вимоги до страхувальника надати транспортний засіб на огляд.

Проте відповідачем не надано суду доказів ініціювання до або після укладення Договору процедури огляду автомобіля «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , а також доказів відмови або ігнорування такої вимоги позивачем.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування на користь позивача на підставі п. 16.1.11 Договору за відсутності акту огляду транспортного засобу «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 .

За приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Як зазначалося вище, на підтвердження завданих внаслідок ДТП автомобілю «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , збитків позивачем долучено до позовної заяви рахунок-фактуру № DNZ_TEF-2004070 від 10.11.2020 на суму 53 927,74 грн., виставлений офіційним сервіс-партнером MAN в Україні.

В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту необґрунтованості заявленого позивачем до стягнення розміру страхового відшкодування (в тому числі, не надано свого контррозрахунку суми страхового відшкодування), як і не реалізовано свого права на доведення обставин нездійснення СТО ремонту автомобіля, хоча відповідно до п. 11.4.6 частини ІІ Договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.

Отже, відсутність доказів проведення відповідачем огляду автомобіля «MAN TGM 18.250», державний номер НОМЕР_1 , після його пошкодження у ДТП 02.11.2020, не може бути підставою для невиконання обов`язку виплатити страхове відшкодування ПП «Транс Логістик» як власнику цього застрахованого транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 53 927,74 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті спору.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ) на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., смт. Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27С; ) страхове відшкодування у розмірі 53 927 грн. 74 коп. та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя О.М. Спичак