ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1415/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1415/21

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Зірка», с. Куп`єваха Богодухівського району Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив»,

м. Бориспіль

про стягнення 201 749,94 грн.

Представники:

від позивача: Савочка А.М., адвокат, ордер серії ВМ № 1016480 від 02.06.2021;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство «Зірка» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив» (надалі-відповідач) про стягнення 201 749,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на помилкове перерахування ним грошових коштів на рахунок відповідача.

Ухвалою суду від 19.05.2021 відкрито провадження у справі № 911/1415/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 09.06.2021.

Ухвалою суду від 09.06.2021 підготовче засідання у справі № 911/1415/21 було відкладено на 28.07.2021.

Ухвалою суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1415/21, справу призначено до розгляду по суті на 13.08.2021.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача жодного разу в судові засіданні не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд даної справи судом.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Оскільки судом було надіслано ухвалу суду на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві та підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інша адреса суду повідомлена не була, останній вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що помилково перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 201 749,94 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 30 від 17.03.2021 та № 34 від 19.03.2021.

Так, позивачем зазначено, що 17.03.2021 згідно з платіжним дорученням № 30 від 17.03.2021, останнім на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив» () було перераховано грошові кошти в сумі 100 874,97 грн. із призначенням платежу: «попередня оплата за нітроамофоску NPK згідно рах. № ЕА-0004873 від 17.03.2021 у т.ч. ПДВ 20.00% - 16 812,49».

Крім того, позивач вказує на те, що 19.03.2021 згідно з платіжним дорученням № 34 від 19.03.2021, останнім на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив» () було перераховано грошові кошти в сумі 100 874,97 грн. із призначенням платежу: «за нітроамофоску NPK згідно рах. № ЕА-0004873 від 17.03.2021 у т.ч. ПДВ 20.00% - 16 812,49».

Як стверджує позивач, переговорів щодо поставки товарів чи щодо будь-яких інших господарських операцій законні представники СФГ «Зірка» та ТОВ «Естейт-Актив» не проводили, договорів та первинних документів не укладали, кошти перераховані помилково та є такими, що безпідставно набуті відповідачем.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Главою 83 ЦК України визначено загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом ст. 1212 Цивільного кодексу України, зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави належить до позадоговірних (кондикційних) зобов`язань та виникає за таких умов:

- по-перше, є факт набуття або збереження майна;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи;

- по-третє, обов`язково має бути наявною відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами, правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них положень глави 83 Цивільного кодексу України.

У ч. 2 ст. 1212 ЦК України встановлюється правило, відповідно до якого виникнення зобов`язань з безпідставного набуття майна не обмежується поведінкою тільки потерпілого або набувача майна. Дане зобов`язання може виникнути у результаті дій третіх осіб або бути наслідком події.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Зміст платіжних доручень №30 від 17.03.2021 та № 34 від 19.03.2021 свідчить про те, що грошові кошти в сумі 201 749,94 грн. надійшли на рахунок з призначенням платежу в якості оплати за нітроамофоску NPK згідно рах. № ЕА-0004873 від 17.03.2021.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виникнення між Селянським (фермерським) господарством «Зірка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив» будь-яких договірних відносин.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача із претензією №1 від 12.04.2021, з вимогою повернути на рахунок позивача безпідставно отримані кошти в сумі 201 749,94 грн.

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, а також, з огляду на те, що відповідач доводів позивача не спростував, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що судовий збір, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт-Актив» (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова, 31-Б, офіс 136, ) на користь Селянського (фермерського) господарства «Зірка» (62112, Харківська область, Богодухівський район, с. Куп`єваха, вул. Зарічна, 2, ) 201 749 (двісті одну тисячу сімсот сорок дев`ять) грн. 94 коп. безпідставно набутих коштів та 3 026 (три тисячі двадцять шість) грн. 25 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 02.09.2021.

Суддя О.О. Христенко