РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2021Справа № 910/5765/21

За позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "ДІАМАНТ ПЛЮС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ"

про розірвання договорів

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники:

від позивача - Машков К.Є.,

від відповідача - Кацалап А.А., Бардонов В.М. - директор.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "ДІАМАНТ ПЛЮС" (далі - позивач, ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС") звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" (далі - відповідач, ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ") з вимогами:

- розірвати Договір підряду № 1 (з урахуванням додаткової угоди № 1), що був укладений між ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" та ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ" 07.11.2018;

- розірвати Договір підряду № 2 (з урахуванням додаткової угоди № 1), що був укладений між ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" та ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ" 07.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладені між позивачем та відповідачем Договори підряду №1 та №2 від 07.11.2018 не виконуються з 2019 року, оскільки роботи, виконання яких передбачалося такими договорами виконанні іншим підрядником, а відтак наявні підстави для розірвання договорів на підставі 652 Цивільного Кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 позовну заяву ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

30.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5675/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 31.05.2021.

У підготовче засідання, призначене на 31.05.2021, з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 31.05.2021 судом оголошено перерву до 05.07.2021.

01.06.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 28.05.2021, відповідно до якого відповідач просив суд позовну заяву позивача залишити без задоволення.

03.06.2021 через відділ діловодства суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ" до ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" про стягнення грошових коштів за договорами підряду, направлена засобами поштового зв`язку 01.06.2021, яку ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ" (позивач за зустрічним позовом) просило прийняти для спільного розгляду з первісним позовом у справі №910/5765/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 зустрічну позовну заяву ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" до ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" про стягнення грошових коштів за договорами підряду повернуто заявнику.

25.06.2021 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Судом клопотання задоволено.

01.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення від 02.07.2021 з посиланням на постанову Північного апеляційного господарського суду №911/2401/19 від 10.06.2021. У зазначених поясненнях позивач заявив клопотання про виклик у судове засідання свідків для підтвердження ними інформації, викладеної в заявах свідків.

У підготовче засідання, призначене на 05.07.2021, з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився.

У підготовчому засіданні 05.07.2021 суд розглянув клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судом клопотання позивача відхилено.

Суд дійшов висновку проводити наступне підготовче засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" за обліковим записом представника позивача .

У підготовчому засіданні 05.07.2021, суд долучив до матеріалів справи подані позивачем письмові пояснення від 02.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та відклав підготовче засідання у справі на 26.07.2021 о 10:20 год.

06.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання від 02.07.2021 про долучення доказів та встановлення додаткового строку на подання доказів.

23.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення від 23.07.2021, відповідно до яких позивач заперечив проти клопотання відповідача про долучення доказів та встановлення додаткового строку на подання доказів, просив суд відмовити у задоволенні такого клопотання.

У підготовче засідання 26.07.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 26.07.2021 представник позивача підтримав клопотання про виклик свідків, заявлене у поданих письмових поясненнях від 02.07.2021.

У підготовчому засіданні 26.07.2021 суд розглянув клопотання позивача про виклик свідків, заявлене у поданих письмових поясненнях від 02.07.2021. Судом клопотання позивача відхилено.

У підготовчому засіданні 26.07.2021 представник відповідача підтримав клопотання, подане 06.07.2021 через відділ діловодства суду, відповідно до якого просив суд встановити відповідачу додатковий строк на подання доказів, долучити до матеріалів справи письмові докази та врахувати їх під час розгляду даної справи.

У підготовчому засіданні 26.07.2021 суд розглянув наведене клопотання відповідача.

Суд дійшов до висновку про поновлення відповідачу процесуального строку на подачу доказів та долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 26.07.2021 суд відхилив клопотання позивача, викладене у письмових поясненнях від 23.07.2021, згідно якого позивач просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів та їх долучення до матеріалів справи.

Письмові пояснення позивача від 23.07.2021 суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.07.2021 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.08.2021 о 14:00 год.

У судове засідання, призначене на 17.08.2021, з`явились представник позивача та представники відповідача.

У судовому засіданні 17.08.2021 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача проти позовних вимог не заперечував.

Учасники справи з дозволу суду ставили один одному питання.

У судовому засіданні 17.08.2021 судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

У судових дебатах представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 17.08.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

07.11.2018 між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "ДІАМАНТ ПЛЮС" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" (підрядник, відповідач) укладено Договір підряду №1 (далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1 Договору-1 підрядник (відповідач) зобов`язувався за завданням замовника (позивача) своїми або залученими силами виконати роботи по оздобленню фасаду з утепленням стін (надалі - роботи) на об`єкті: 07401, Київська обл., Бровари, вул. Київська, буд. 261, секція 9, відповідно до проектно-кошторисної документації, та здати їх замовнику у визначений Договором строк, а замовник зобов`язувався прийняти і оплатити виконані роботи порядку та на умовах, визначених Договором.

Орієнтовна загальна договірна вартість робіт за Договором-1 була визначена сторонами у розмірі 370 475,00 грн (п. 2.1 Договору-1).

Умови розрахунків по Договору-1 визначені сторонами у розділі 4 Договору-1, а саме.

Замовник здійснює оплату за обсяги виконаних робіт щомісячно, підтверджених Актами виконаних робіт форми КБ-2в та довідки форми КБ-3, які підрядник оформлює і передає на розгляд замовнику 1 раз на місяць (п. 4.2).

Поточні Акти виконаних робіт надаються підрядником не пізніше 27 числа кожного поточного місяця для прийняття робіт та підписання, у двох примірниках. Замовник протягом 5-ти днів з дати отримання акту та довідки перевіряє їх та підписує. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт (п. 4.3).

В разі відмови від приймання роботи, замовник зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів надати тому мотивовану відмову. Якщо у визначений п`ятиденний термін замовник не надішле мотивовану відмову, робота буде вважатись прийнятою замовником без зауважень (п. 4.4).

Остаточний розрахунок по Договору-1 проводиться замовником не пізніше 10 календарних днів після підписання Акту приймання-передачі виконаної роботи та передачі замовнику виконавчої документації (п. 4.5).

Умови приймання-передачі робіт визначено сторонами у розділі 6 Договору-1, а саме.

Прийом-передача виконаних робіт здійснюється сторонами протягом 7 робочих днів з моменту завершення виконання робіт та надання позивачу Акту виконаних робіт форми КБ-2в (п. 6.1).

Замовник зобов`язаний протягом зазначеного терміну або прийняти виконаний підрядником обсяг робіт, підписавши Акт виконаних робіт, або надати письмову мотивовану відповідь у прийнятті робіт з зазначенням переліку виявлених недоліків у роботі (пп. 6.1.1 п. 6.1)

Сторони приступають до проведення остаточного прийому-передачі виконаних робіт протягом 7 днів з моменту отримання замовником письмового повідомлення підрядника про виконання робіт в повному обсязі (п. 6.2).

Недоліки виконаних робіт, допущені з вини підрядника, повинні бути усунені підрядником за власний рахунок протягом 1 місяця з дня їх виявлення (п. 6.3).

У разі відступу підрядника від умов Договору-1, що спричинили недоліки в роботі, замовник вправі за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення зазначених недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом відшкодування своїх витрат чи зменшення плати за роботи, які підлягають оплаті в наступних періодах (п. 6.4).

У разі виникнення спору між сторонами з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-якої сторони має бути призначена експертиза. Позивач має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які не можуть бути усунені (п. 6.5).

Згідно з пп. 3.1.4 п. 3.1 Договору-1 передбачено право позивача відмовитися від Договору в разі невиконання відповідачем взятих зобов`язань по Договору, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи, і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до пп. 3.2.5, 3.2.6 п. 3.2 Договору-1 замовник зобов`язаний прийняти виконану підрядником роботу та підписати акт приймання-передачі виконаної роботи за умови належного виконання відповідачем такої роботи, оплатити підряднику вартість виконаної роботи в розмірах і в строки, встановлені Договором.

Згідно з п. 3.4.1 Договору-1 підрядник зобов`язаний виконати роботи в строки та в обсязі, передбачені Договором, відповідно до проектно-кошторисної документації, отриманої від замовника

Пунктом 5.2 Договору-1 строк виконання робіт був встановлений до 31.12.2018 року. Водночас пунктом 5.4 Договору-1 передбачено, що у разі настання несприятливих погодних умов строк закінчення виконання робіт переноситься на строк тривання таких умов.

Пунктом 8.1 Договору-1 встановлено, що Договір може бути припинено достроково лише за погодженням сторін.

Відповідно до п. 8.2 Договору замовник має право достроково розірвати Договір-1 у разі: -відступу підрядника від умов Договору; - допущення підрядником істотних недоліків при виконанні робіт; - ліквідації, реорганізації підрядника.

Пунктом 12.1 Договору-1 встановлено, що зміни у Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, Договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Договір є чинним до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 12.3 Договору-1).

Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди (п. 12.2 Договору-1).

26.11.2018 позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору-1 (далі - Додаткова угода № 1 до Договору-1), згідно з п. 1.1, 2.1 якої підрядник прийняв на себе виконання комплексу додаткових робіт по оздобленню фасаду з утепленням стін на об`єкті: 07401, Київська обл., Бровари, вул. Київська, буд. 261, секція 9, а саме оздоблення простих та складних декоративних елементів, карнизів, згідно робочої документації. Вартість будівельно-монтажних робіт за цією додатковою угодою визначено в розмірі 79 475,00 грн, а загальна вартість по Договору-1 та Додатковій угоді № 1 становить 449 950,00 грн. Згідно п. 3 Додаткової угоди № 1 до Договору-1 визначено, що "підрядник виконує роботу у термін до _______р.", однак фактична дата не зазначена, а отже не узгоджена сторонами.

07.11.2018 року між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "ДІАМАНТ ПЛЮС" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" (підрядник, відповідач) укладено Договір підряду №2 (далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1 Договору-2 підрядник (відповідач) зобов`язувався за завданням замовника (позивача) своїми або залученими силами виконати роботи по оздобленню фасаду з утепленням стін (надалі - роботи) на об`єкті: 07401, Київська обл., Бровари, вул. Київська, буд. 261, секція 8, відповідно до проектно-кошторисної документації, та здати їх замовнику у визначений Договором строк, а замовник зобов`язувався прийняти і оплатити виконані роботи порядку та на умовах, визначених Договором.

Орієнтовна загальна договірна вартість робіт за Договором-2 була визначена сторонами у розмірі 268 675,00 грн (п. 2.1 Договору-2).

Усі інші умови Договору-2 є аналогічними умовам Договору-1.

26.11.2018 позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору-2 (далі - Додаткова угода № 1 до Договору-2), згідно з п. 1.1, 2.1 якої підрядник прийняв на себе виконання комплексу додаткових робіт по оздобленню фасаду з утепленням стін на об`єкті: 07401, Київська обл., Бровари, вул. Київська, буд. 261, секція 8, а саме оздоблення простих та складних декоративних елементів, карнизів, згідно робочої документації. Вартість будівельно-монтажних робіт за цією додатковою угодою визначено в розмірі 79 475,00 грн, а загальна вартість по Договору-2 та Додатковій угоді № 1 становить 348 150,00 грн. Згідно п. 3 Додаткової угоди № 1 до Договору-1 визначено, що "підрядник виконує роботу у термін до _______р.", однак фактична дата не зазначена, а отже не узгоджена сторонами.

На твердження позивача, з січня 2019 року відповідач взагалі припинив виконання робіт за Договором-1 та Договором-2, внаслідок чого позивач був вимушений залучити до виконання робіт іншого підрядника (Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний центр Еко Хауз" (далі - ТОВ "Будівельний центр Еко Хауз"), який і завершив роботи, не виконані відповідачем. На підтвердження зазначеного позивач долучив до позовної заяви Договір підряду № 2 від 04.04.2019, укладений між ним та ТОВ "Будівельний центр Еко Хауз", а також акти здачі-прийняття виконаних робіт від 17.05.2019, від 21.06.2019, від 23.07.2019, від 30.08.2019, підписані між позивачем та ТОВ "Будівельний центр Еко Хауз".

У подальшому, 20.01.2020 об`єкт, на якому проводилися роботи відповідачем, був прийнятий в експлуатацію, що підтверджується позивачем Сертифікатом серія ІУ № 87 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта ("Будівництво багатоповерхового житлового комплексу по вул. Київській, 261 в м. Бровари, Київської області" черга № 4 (житловий будинок № 8, житловий будинок № 9 та Каналізаційна насосна станція") проектній документації та його готовність до експлуатації.

У зв`язку з тим, що роботи на об`єкті були завершені іншим підрядником, а об`єкт введений в експлуатацію, позивач вказав на відсутність у нього потреби у виконанні відповідачем будь-яких робіт за Договором-1 та Договором-2.

Позивач направив відповідачу пропозицію про розірвання договорів підряду № 1 та № 2 від 07.11.2018 (№14-12/20 від 14.12.2020) з проектами Додаткових угод № 2 від 14.12.2020 до кожного із договорів про їх розірвання, що підтверджується позивачем накладною АТ «Укрпошта» та описом вкладення у цінний лист № 289 від 15.12.2021.

Оскільки відповідач не надав відповіді на пропозицію позивача, останній звернувся з даним позовом до суду з вимогами до відповідача про розірвання Договору-1 та Договору-2.

Позивач просить суд розірвати Договір-1 та Договір-2 на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, у зв`язку із істотною зміною обставин, за одночасної наявності умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, та на підставі ст. 188 Господарського кодексу України, яка надає право на розірвання договору в судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечував з огляду на таке.

Між відповідачем та позивачем були укладені Догововори-1, 2 з Додатковими угодами № 1 до них.

Оскільки Додатковими угодами № 1 до Договорів-1, 2 не було визначено строк виконання робіт, то, на думку відповідача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 846 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Позивачем жодні строки виконання робіт за спірними договорами не встановлювались, тому відповідач виконував роботи таким чином, щоб завершити їх якнайшвидше.

Роботи за спірними договорами здійснювалися відповідачем у листопаді, грудні 2018 року, про що були складені та підписані сторонами акти приймання-передачі виконаних робіт. У зв`язку із несприятливими погодними умовами в січні 2019 року (низькі температури повітря), розпочаті роботи відповідач продовжив виконувати у лютому 2019 року.

Відповідач звернув увагу, що позивач не скористався правом, наданим йому приписами ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, згідно яких якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Таке, на думку відповідача, підтверджує належне виконання відповідачем умов спірних договорів, відсутність у позивача претензій до відповідача, а також спростовує твердження позивача про зупинення відповідачем виконання робіт.

Відповідач стверджує, що залучений позивачем підрядник не міг завершити спірні роботи, оскільки з лютого по березень 2019 року ці роботи виконувались відповідачем відповідно до умов Договорів-1, 2. Станом на дату укладення позивачем договору з іншим підрядником (04.04.2019), відповідачем було завершено виконання спірних робіт (ще у березні 2019), що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт за листопад, грудень 2018 року та березень 2019 року.

Крім того, об`єкт, на якому відповідачем виконувались роботи, - багатоквартирний будинок, що не виключає залучення позивачем інших підрядників до виконання робіт в інших секціях, тоді як роботи в секціях № 8, 9 виконувались з самого початку і до кінця виключно відповідачем.

Відповідач також зазначив, що загальна вартість виконаних ним робіт за Договорами-1, 2 становить 448 546,23 грн, однак позивач не в повному обсязі сплатив кошти за виконані відповідачем роботи, у зв`язку з чим відповідач був вимушений звернутися до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з позивача заборгованості в сумі 71 387,55 грн.

Отже, відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для розірвання спірних договорів, оскільки роботи за ними фактично виконані відповідачем ще у березні 2019 року.

Відповідач наголосив, що позивачем не доведено наявність підстав для розірвання спірних договорів на підставі ст. 652 ЦК України, зокрема, позивачем не обгрунтовано та не доведено, яким чином змінились обставини та які саме, згідно яких позивач не укладав би з відповідачем спірних договорів. Також відповідач звернув увагу, що пропозицію про розірвання Договорів-1, 2 позивач надіслав відповідачу тільки 15.12.2020, тоді як стверджував, що відповідач припинив виконання робіт ще у січні 2019.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача з вимогами про розірвання Договорів-1, 2.

Доведенню у даній справі підлягає наявність або відсутність підстав для розірвання спірних договорів у судовому порядку у зв`язку з істотною зміною обставин (ч. 1 ст. 652 ЦК України) за одночасної наявності умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

За змістом частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Аналіз вище наведених правових норм вказує на необхідність надання позивачем належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), якою визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

З огляду на наведені норми законодавства, сторони у справі при укладенні спірних договорів були вільні у виборі контрагента та визначенні умов договорів, на свій розсуд приймали дані правочини на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договори.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 188 ГК України, за змістом якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частини 2 статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частинами 3, 4, 5 статті 188 ГК України встановлено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Отже, при настанні таких обставин сторони за взаємною згодою можуть розірвати договір. Водночас, частина друга наведеної статті ЦК України передбачає випадки, коли договір може бути змінений або розірваний на вимогу однієї із сторін.

Так, за приписами частини 2 статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 910/14416/18 викладено правові висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 651 та частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України. А саме, у вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що відповідно до змісту статті 651 Цивільного кодексу України, що кореспондується із положеннями статті 188 Господарського кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Водночас відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Суд звертає увагу на існування сталої практики Верховного Суду відносно критеріїв визначення "істотного порушення" при застосуванні положень статей 651 та 652 ЦК України, які встановлюють підстави зміни або розірвання договору, а також на те, що вони є загальними для усіх майнових правовідносин, а, отже, вказані висновки повинні враховуватись судами під час вирішення аналогічних спорів (близька за змістом правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 916/1655/18).

У разі, коли сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно умов, визначених положеннями частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України. Розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення угоди в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. Відповідно до змісту статті 652 Цивільного України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах. Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, за істотної зміни обставин (наведене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 927/764/17, від 17.04.2018 у справі № 927/763/17, від 12.06.2018 у справі № 910/21034/17, від 31.10.2019 у справі № 910/14416/18).

Таким чином, при вирішенні спору у даній справі, суд виходив з того, що закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог.

З доданих позивачем до матеріалів справи доказів не вбачається отримання відповідачем пропозиції позивача про розірвання Договору-1 та Договору-2 (№ 14-12/20 від 14.12.2020), оскільки опис вкладення у цінний лист та поштова накладна №289 від 15.12.2020, надані позивачем на підтвердження направлення пропозиції відповідачу, такої інформації не містять.

Разом з цим, згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач не заперечив отримання ним листа позивача з пропозицією про розірвання договорів, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 165 ГПК України позбавляється права заперечувати проти такої обставини.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо розірвання спірних договорів, такі договори можуть бути розірвані за рішенням суду на позивача за наявності одночасно умов, визначених положеннями частини 2 статті 652 ЦК України.

Відтак, доведенню при вирішенні спору у даній справі підлягає одночасна наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Аналіз укладених між сторонами Договорів-1, 2 свідчить, що за своєю правовою природою дані договори є договорами будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 3 ст. 875 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 849 ЦК України визначені права замовника під час виконання роботи, а саме. Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1). Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2). Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3). Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків - негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Станом на час розгляду даної справи по суті Договори-1, 2 є чинними, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Судом по матеріалам даної справи встановлено, що ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" зверталося до Господарського суду Київської області з позовом до ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" про стягнення 75958,31 грн за Договором-1 та Договором-2, з яких: 71387,55 грн основного боргу, 4201,11 грн пені, 369,65 грн 3% річних. ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" заявлявся зустрічний позов про стягнення з ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" 54715,00 грн безпідставно набутих коштів та 238500,00 грн штрафу, передбаченого п. 9.7 Договорів-1, 2.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.03.2020 у справі №911/2401/19 первісний позов ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" до ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" задоволено частково. Стягнуто з ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" на користь ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" 71 387 грн 55 коп. заборгованості, 369 грн 65 коп. 3% річних, а також 1 921 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині стягнення 4 201 грн 11 коп. пені відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 року у справі №911/2401/19 рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2020 у справі №911/2401/19 скасовано в частині задоволення первісних позовних вимог та відмовлено в їх задоволенні.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справи №911/2401/19 Північним апеляційним господарським судом були встановлені наступні обставини та факти:

- укладення між сторонами Договору-1 та Договору-2 та Додаткових угод № 1 до цих договорів;

- підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року на суму 61 337 грн 98 коп. та на суму 77 610 грн 72 коп.; за грудень 2018 року на суму 112 575 грн 98 коп. та на суму 70 499 грн. Вартість виконаних робіт також підтверджена довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3;

- акти прийому-передачі виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за березень 2019 року на суму 20 625 грн та на суму 105 897 грн 55 коп. позивач не отримав, а тому відсутні підстави вважати, що роботи за цими актами є прийнятими ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" без зауважень;

- за відсутності підписаних обома сторонами актів виконаних будівельних робіт за березень 2019 року та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за березень 2019 року на суму 20 625 грн та на суму 105 897 грн 55 коп. або підписаних з боку підрядника з відміткою підрядника про відмову в їх підписанні замовником, суд дійшов висновку, що у ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" не настав строк виконання зобов`язання по сплаті виконаних робіт за березень 2019 року, належних доказів виконання яких ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" суду не надано;

- посилання позивача за зустрічним позовом на приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України, в якості правової підстави для стягнення з ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" безпідставно набутих грошових коштів є безпідставним, оскільки між сторонами існували договірні відносини. Позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів розірвання договорів у судовому порядку.

Враховуючи норму ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд дійшов висновку, що вищезазначені обставини щодо ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" (позивач у даній справі № 910/5765/21) та ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БАРЕЛЬЄФ" (відповідач у даній справі № 910/5765/21), встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 року у справі №911/2401/19, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи Господарського суду міста Києва № 910/5765/21, у якій беруть участь вказані особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 року у справі №911/2401/19, між сторонами існують спірні правовідносини, які виникли на підставі Договору-1 та Договору-2.

Предметом спору у даній справі № 910/5765/21 є розірвання зазначених Договорів-1, 2 у судовому порядку у зв`язку з істотною зміною обставин (ч. 1 ст. 652 ЦК України) за одночасної наявності умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Істотною зміною обставин після укладення Договору-1 та Договору-2, за визначенням позивача, є припинення відповідачем з січня 2019 року виконання будь-яких робіт на об`єкті, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаними договорами, внаслідок чого позивач був вимушений залучити до виконання робіт іншого підрядника, який завершив роботи на об`єкті, а оскільки об`єкт введений в експлуатацію, у позивача відсутня потреба у виконанні відповідачем будь-яких робіт за Договором-1 та Договором-2.

Така зміна обставин, на твердження позивача, є істотною, оскільки якби позивач міг передбачити таку обставину, то Договір-1 та Договір-2 ним би не укладались.

Проте, позивачем не вірно трактується і застосовується поняття істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору-1 та Договору-2, яке позивачем помилково ототожнюється із поняттям порушення умов договору в зв`язку із простроченням боржника. Позивач в обґрунтування своїх вимог фактично стверджує про порушення відповідачем умов Договору-1 та Договору-2 щодо строків виконання підрядних робіт, їх якості. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів та не обґрунтовано, в чому полягає істотна зміна обставин відповідно до положень ст. 652 ЦК України.

Отже, порушення відповідачем зобов`язань за спірними договорами (у разі доведення цього факту), не може бути визнане судом істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договорів, у розумінні положень ст. 652 ЦК України.

Як зазначалось, зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах. Можливість розірвання договору закон пов`язує безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, за істотної зміни обставин.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України (належність і допустимість доказів), належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 78, 79 ГПК України (достовірність і вірогідність доказів) достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Щодо наявності першої умови, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 652 ЦК України (в момент укладення договору сторони виходили і того, що така зміна обставин не настане) позивач зазначив, що при укладенні Договорів-1,2 він не міг передбачити, що відповідач не виконуватиме всі взяті на себе зобов`язання, що якість робіт не буде відвідати домовленостям сторін, якби позивач знав про це, то не укладав би з відповідачем спірні договори. Позивачем було виявлено ряд недоробок та недоліків у виконаних відповідачем роботах, що підтверджується заявами свідків (Голови ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" Гурова О.В. та головного інженера проектів ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" П`ятикопа А.П.). Позивач надав відповідачеві строк для усунення виявлених в роботах недоліків, разом з цим, враховуючи обіцянки відповідача усунути недоліки та якісно виконувати роботи, підписав акти прийому-передачі виконаних будівельних робіт за спірними договорами за грудень 2018 року, однак недоліки не були усунуті відповідачем. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договорами-1,2 позивач був вимушений залучити до виконання робіт іншого підрядника.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих у розумінні ст. 76, 77 ГПК України доказів неповного та неякісного виконання відповідачем робіт по Договору-1 та Договору-2.

Водночас, з наявних в матеріалах справи: акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 по Договору-1; акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 по Договору-2 вбачається, що виконані відповідачем роботи прийняті позивачем, вказані акти і довідки підписані з боку позивача без зауважень. Акти прийому-передачі виконаних робіт за березень 2019 по Договору-1 та Договору-2 містять зазначення про відмову замовника (позивача) від підписання акту і вони підписані лише підрядником (відповідачем). Так, у Актах прийому-передачі виконаних робіт за березень 2019 по Договору-1 та Договору-2 вказано: "29.03.2019 - замовник відмовився від підпису актів при особистій зустрічі. 27.06.2019 - замовник відмовився від отримання актів поштою (повернуто за закінченням терміну зберігання). 31.07.2019 - замовник отримав претензію з актами, але не повернув підписані екземпляри підряднику. 26.08.2020 - замовник відсутній за вказаною (юридичною) адресою, замовлена кур`єрська доставка не змогла протягом періоду з 31.07.2020р. по 26.08.2020р. вручити лист з актами".

Як встановлено судом, позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем строків виконання підрядних робіт, порушення кількісних та якісних показників підрядних робіт, виявлення позивачем недоліків виконаних відповідачем підрядних робіт, надання позивачем відповідачу строку на усунення виявлених недоліків, а рівно не усунення відповідачем виявлених недоліків, що в сукупності вказувалось позивачем у якості причин залучення до підрядних робіт іншого підрядника (ТОВ "Будівельний центр Еко Хаус").

Суд звертає увагу, що термін виконання робіт у Додаткових угодах № 1 до Договору-1 та Договору-2 не був встановлений сторонами, матеріали справи не містять доказів внесення змін у Додаткові угоди № 1 щодо терміну виконання робіт. Отже, за приписами ч. 2 ст. 846 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач, не розірвавши Договори-1,2 з відповідачем, уклав Договір підряду № 2 від 04.04.2019 з іншою особою - ТОВ "Будівельний центр Еко Хауз". При цьому позивачем не надано доказів того, що роботи, проведені іншим підрядником є саме тими роботами, які повинен був зробити відповідач.

Стосовно наданих позивачем заяв свідків (керівника і головного інженера ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС") (а.с. 53, 54 т. 1) та клопотання позивача про виклик свідків, заявленого у поданих письмових поясненнях від 02.07.2021, суд відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка (ч. 1 ст. 88 ГПК України). Вимоги до заяви свідка встановлені частинами 2-4 ст. 88 ГПК України.

У поданих до суду заявах свідків керівник і головний інженер ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" повідомили про відомі їм обставини, зокрема про не виконання підрядником зобов`язань за Договорами-1,2, невідповідність якості робіт підрядника домовленостям сторін, не виконання підрядником всього обсягу робіт, який був передбачений Договорами-1,2, виявлення недоробок та недоліків, перелік виявлених недоліків, надання підряднику часу для виправлення недоліків, не виправлення підрядником недоліків, відсутність підрядника з березня 2020 на будівельному майданчику, тощо. При цьому у заявах свідки зазначили, що джерелом їх обізнаності про такі обставини є власні спостереження.

Судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Суд зазначає, що обставини, повідомлені у заявах свідків (керівника і головного інженера ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС"), не можуть встановлюватися на підставі показань свідків, оскільки відповідно до законодавства та умов укладених між сторонами спірних договорів, такі обставини відображаються у відповідних документах.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, за змістом наведеної норми, свідок викликається судом лише у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Враховуючи наведені приписи ч. 2 ст. 87 та ч. 1 ст. 89 ГПК України, суд розглянув та відхилив клопотання позивача про виклик свідків, заявлене у письмових поясненнях від 02.07.2021, оскільки позивачем не наведено допустимих мотивів та доводів на підтвердження необхідності допиту свідків.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено поняття належності і допустимості доказів. За їх змістом належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, надані позивачем заяви свідків не приймаються судом у якості належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено існування першої умови (п. 1 ч. 2 ст. 652 ЦК України), необхідної для розірвання договору, а саме, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що істотна зміна обставин не настане.

Щодо наявності другої умови, визначеної п. 2 ч. 2 ст. 652 ЦК України (зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися) позивач зазначив, що він не міг усунути причини зміни обставин після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, оскільки відповідач ігнорував звернення позивача з вимогою усунути допущені в роботах недоліки, обов`язки за Договорами-1, 2 належним чином не виконував.

Проте, позивачем не надано жодних доказів того, що він не міг усунути причини зміни обставин після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагались. Так, матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивача до відповідача щодо строків виконання робіт, неналежності їх виконання, виявлення позивачем недоліків виконаних відповідачем підрядних робіт, надання позивачем відповідачу строку на усунення виявлених недоліків тощо.

Відтак, позивачем не доведено існування другої умови (п. 2 ч. 2 ст. 652 ЦК України), необхідної для розірвання договору, а саме, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Щодо наявності третьої умови, визначеної п. 3 ч. 2 ст. 652 ЦК України (виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору) позивач зазначив, що відповідачем при неналежному частковому виконанні робіт за Договорами-1, 2 було допущено ряд недоліків, які ним так і не було усунуло, що спричинило необхідність у позивача самостійно за рахунок власних додаткових коштів усувати наявні недоліки шляхом залучення нового підрядника.

Також, щодо наявності четвертої умови, визначеної п. 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України (із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона) позивач зазначив, що ризик зміни обставин несе відповідач, тому що саме ним не було виконано належним чином роботи за Договорами-1,2.

Враховуючи вище встановлені судом обставини даної справи, позивачем не доведено наявності третьої та четвертої умов (п. 3, 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України), необхідних для розірвання договору, а саме, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, які є підставою для розірвання договору, у зв`язку з істотною зміною обставин.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Разом з цим судом враховано, що у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання Договору підряду № 1 (з урахуванням додаткової угоди № 1) та Договору підряду № 2 (з урахуванням додаткової угоди № 1), що були укладені між ОК "ЖБК "ДІАМАНТ ПЛЮС" та ТОВ "БФ "БАРЕЛЬЄФ" 07.11.2018, є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач у позовній заяві зазначив, що у зв`язку із розглядом справи поніс витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 2270,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив, що не очікує нести витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені приписи ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову повністю, судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 13, 73-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 27.08.2021.

Суддя Гумега О.В.