ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Рівне

"01" вересня 2021 р. Справа № 918/537/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., розглянувши заяву Приватного підприємства "АВТ Вектор" про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного підприємства "АВТ Вектор"

до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива"

про стягнення 1 398 144,20 грн,

без участі представників сторін,

УСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Приватне підприємство "АВТ Вектор" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" про стягнення 2 821 411,99 грн збитків.

Ухвалою суду від 06.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.07.2021.

Ухвалою суду від 26.07.2021 підготовче засідання відкладено на 16.08.2021.

У підготовчому засіданні 16.08.2021 оголошено перерву до 01.09.2021.

31.08.2021 від Приватного підприємства "АВТ Вектор" надійшла заява про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із позовною заявою, остання (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) обґрунтована тим, що внаслідок самовільного захоплення відповідачем земельних ділянок, що перебували у користуванні позивача, останньому завдано збитків на суму 1 398 144,20 грн, які позивач просить суд стягнути у судовому порядку.

У свою чергу, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач відразу після звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення збитків розпочав процес припинення юридичної особи шляхом її ліквідації в мінімально встановлений строк з метою уникнення виконання рішення суду щодо відшкодування завданих позивачу збитків. Як стверджує позивач, припинення юридичної особи відповідача шляхом ліквідації унеможливить виконання рішення суду у цій справі, якщо позовні вимоги буде задоволено.

Зважаючи на викладене, позивач просить суд заборонити комісії з припинення (ліквідаційній комісії, ліквідатору) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" складати ліквідаційний баланс та подавати державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, документи, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", для проведення державної реєстрації припинення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Отже, заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Суд звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/48318, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

У цій справі судом установлено, що предметом позовних вимог є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 398 144,20 грн у зв`язку із самовільним зайняттям земельних ділянок, а заходом забезпечення позову - заборона відповідачеві подавати державним реєстраторам документи для проведення державної реєстрації припинення Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Заразом виконання судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язане із наявністю у боржника коштів у присудженій до стягнення сумі.

У свою чергу, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Зокрема, про такі обставини в цій справі могли би свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Зважаючи на викладене, спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії не є обґрунтованим, оскільки він не відповідає заявленим вимогам, на забезпечення яких він направлений, не є пов`язаним і співвідносним із заявленими вимогами, не спрямований саме на збереження грошових коштів у відповідача до вирішення спору по суті та не забезпечує збалансованості інтересів сторін.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, запропоновані позивачем, не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог (стягнення грошових коштів), під час розгляду яких судом буде досліджуватися саме питання щодо наявності правових підстав для стягнення збитків у заявленому позивачем розмірі.

Окрім того, заявником не доведено жодними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 76-79, 91 ГПК України, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не може бути достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498 /19, від 25.05.2021 у справі № 925/1441/20.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

У силу вимог ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "АВТ Вектор" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 254- 257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 01.09.2021.

Суддя О. Андрійчук