ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р. Справа№ 910/7831/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021

у справі № 910/7831/21 (суддя Морозов С.М.)

за позовом ОСОБА_2 ,

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ",

до ОСОБА_1

про стягнення 2 000 000,00 грн, -,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_1 збитки у розмірі 2 000 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, директор ТОВ "ЛЖЄ" не виконує покладені на нього функції, пов`язані з управлінням товариства, внаслідок чого, склала ситуація щодо неотримання товариством дивідендів, як учасника ТОВ "Київенергопроект" та ТОВ "Лайф Текнолоджі".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" до ОСОБА_1 про стягнення 2 000 000,00 грн передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду від 19.05.2021, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає про те, що ст. 20 ГПК України передбачає розгляд господарськими судами, зокрема, справ у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи поданим в її інтересах.

Скаржник зауважує на застосуванні судами виключної підсудності є імперативними нормами права, якими суди повинні керуватися при вирішенні питання щодо визначення територіальної юрисдикції суду, за певними категоріями справ.

На думку скаржника, судом першої інстанції неправильно встановлено територіальну підсудність, а розгляд даної справи повинен здійснюватись у Господарському суді міста Києва.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/7831/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 залишено без руху, Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути зазначені в цій ухвалі недоліки, а саме подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 270,00 грн, а також докази надсилання апеляційної скарги іншій стороні у справі, а саме: Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЖЄ».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21. Призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 без повідомлення учасників справи. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7831/21.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/7831/21 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.05.2021 ОСОБА_2 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач) суми коштів в розмірі 2 000 000,00 грн.

Як вбачається із змісту позовної заяви місцезнаходженням відповідача - ОСОБА_1 є м. Дніпро, у зв`язку із чим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" до ОСОБА_1 про стягнення 2 000 000,00 грн передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно із ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, оскільки адресою реєстрації відповідача - ОСОБА_1 є м. Дніпро, то спір у цій справі, за територіальною підсудністю, підлягає розгляду в Господарському суду Дніпропетровської області.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини, які виникли в даній справі, стосуються дій відповідача під час здійснення ним своїх повноважень саме як посадової особи - керівника товариства, крім того, наявність трудових відносин між власником (учасником, акціонером) юридичної особи та посадовою особою цієї юридичної особи не впливає на визначення юрисдикції спорів за позовом власника (учасника, акціонера) до такої посадової особи щодо відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями або бездіяльністю посадової особи, поданим власником (учасником, акціонером) в інтересах юридичної особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що спір у справі № 910/7831/21 підлягає розгляду господарським судом відповідно до пункту 12 частини першої статті 20, частини першої статті 54 ГПК України, у зв`язку із чим, Господарським судом міста Києва правомірно не прийняті позовні матеріали до свого провадження та передані за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області за місцезнаходженням відповідача - ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовна заява ОСОБА_2 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" підлягала передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/7831/21 залишити без змін.

3. Справу № 910/7831/21 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко