РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.08.2021Справа № 910/7409/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В. розглянувши

матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИС-ЮГ" (02141, місто Київ, вулиця Олександра Мишуги, будинок 10, офіс 213,214) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування збитків у розмірі 183 085,91 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Брижатий С.В.

від відповідача: Пухальська І.С.

В С Т А Н О В И В:

07.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИС-ЮГ" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 183 085,91 грн та передана 11.05.2021 судді Демидову В.О., відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИС-ЮГ", заподіяв збитки останньому, що виразились у недбалому ставленні відповідача до збереження товарно-матеріальних цінностей, що призвело до їх втрати, а саме на суму 183 085,91 грн.

Абзацом другим частини 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Господарським судом міста Києва було направлено запит до Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі стосовно відповідача.

На адресу Господарського суду міста Києва через електронну пошту суду 24.05.2021 надійшла відповідь від Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації однак, вказана відповідь не скріплена власним електронним цифровим підписом заявника, з огляду на що воно є таким, що не підписане уповноваженою особою.

28.05.2021 через канцелярію суду надійшла відповідь від Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації стосовно місця реєстрації відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.07.2021.

24.06.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у позові відмовити в повному обсязі. Посилався на те, що позивачем не доведено відповідними доказами наявність збитків, навмисне їх заподіяння відповідачем, зокрема, перевищення ним своїх службових обов`язків та повноважень директора ТОВ «Арис-Юг», позовна заява не містить інформації та документальних підтверджень купівлі товариством матеріальних цінностей, стосовно яких позивач позивається до суду. Позивачем не доведено наявності усіх чотирьох загальних умов відповідальності, у зв`язку з чим поведінка відповідача у спірних правовідносинах не може бути кваліфікована як правопорушення.

24.06.2021 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі.

Судове засідання, призначене на 01.07.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Демидова В.О. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/7409/21 на 30 днів. Підготовче засідання у справі №910/7409/21 призначено на 15.07.21

До початку судового засідання 15.07.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення, якими останній долучив додаткові документи. Позивач зазначив, що вказані пояснення є фактично відповіддю на відзив. Зазначав, що за період роботи відповідача в ТОВ «Арис-Юг», останній проводив інвентаризацію ТМЦ, тому всі речі, які перераховані як зниклі, фактично були на підприємстві під час останньої інвентаризації.

15.07.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.08.2021.

30.07.2021 від представника відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, відповідно до яких останній просить не приймати їх до уваги, оскільки на думку представника відповідача останні формують нову доказову базу на обґрунтування позовних вимог вже під час розгляду справи в суді, наслідком чого є недобросовісне виконання процесуальних обов`язків, яке полягає у несвоєчасному розкритті доказів та перешкоджанню встановленню дійсних обставин справи.

У судове засідання 05.08.2021 представники сторін прибули, надали свої пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/7409/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.21.

У судове засідання 26.08.2021 з`явились представники позивача та відповідача, надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 26.08.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» №03 від 01.06.2020 призначено ОСОБА_1 директором ТОВ «Арис-Юг».

Вказані обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.11.2018.

20.10.2020 рішенням єдиного учасника ТОВ «Арис-Юг» №1/2020 звільнено з посади директора ТОВ «Арис-Юг» ОСОБА_1 з 26.10.2020 та призначено на посаду виконуючого обов`язки директора ТОВ «Арис-Юг» ОСОБА_2 .

26.10.2020 наказом ТОВ «Арис-Юг» №470-К ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ТОВ «Арис-Юг».

Позивач зазначає, що при звільненні відповідача будь-яких матеріальних цінностей, які існують на балансі ТОВ «Арис-Юг» передано не було, акт приймання-передачі невиявлених речей не підписувався.

Згідно акта приймання-передачі майна від 26.10.2020, підписаного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній передав отримувачу печатку ТОВ «Арис-Юг», ключі від вхідних дверей офісу, електронний ключ від поверху та вхідних дверей офісу, електронний ключ (брелок) до системи «Клієнт-Банк», три талона на дизельне паливо, чекові книжки, журнали реєстрації договорів ТОВ «Арис-Юг», папки з договорами, журнал реєстрації довіреностей, накази, касова книга на 2020 рік, папка-каса та розрахунково-платіжні відомості за 2017-2020 роки, статут ТОВ «Арис-ЮГ» , виписки, рішення власника, довідки та накази, протоколи загальних зборів, тощо.

В акті зазначено, що відсутні журнали реєстрації вхідної/вихідної кореспонденції, журнали з охорони праці, журнали з пожежної безпеки, журнали з реєстрації протоколів загальних зборів (рішень єдиного учасника), журнал обліку трудових книжок.

27.10.2020 наказом ТОВ «Арис-Юг» №471-К ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Арис-Юг», а наказом №472 від 27.10.2020 було призначено проведення інвентаризації, фінансового аудиту та аудиту відповідності щодо оцінки фінансової дисципліни і бухгалтерської звітності, бухгалтерського обліку з можливістю залучення третіх осіб.

27.10.2020 на виконання наказу №472 було укладено договір №189/1 між ТОВ «Арис-Юг» та Приватним підприємством «Аудиторська фірма «Центр-Проф-Аудит» для проведення інвентаризації.

За результатами інвентаризації було складено акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей станом на 27.10.2020, відповідно до висновків якого, станом на 27.10.2020 нестача ТМЦ складає 183 085,91 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що у зв`язку з умисними діями, що виразились у недбалому ставленні відповідача до збереження товарно-матеріальних цінностей, що призвело до їх втрати, ТОВ «Арис-Юг» було завдано матеріальних збитків на загальну суму 183 085,91 грн. які відповідач відмовляється відшкодувати добровільно, у зв`язку із чим просить стягнути з останнього вказані збитки в судому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, зокрема щодо наявності неправомірної поведінки з боку відповідача.

Позивач в обґрунтування протиправності поведінки відповідача, завдання йому збитків та розміру завданих збитків, посилається на протокол інвентаризаційної комісії від 27.10.2020 та акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей станом на 27.10.2020, відповідно до висновків якого, станом на 27.10.2020 нестача ТМЦ складає 183 085,91 грн.

Разом з тим, позивачем не надано обліку вказаного майна на балансі підприємства та не конкретизовано це майно.

Згідно із ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

З огляду на положення наведеної норми суд звертає увагу на довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором), у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні. Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17 та Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №910/20261/16.

Натомість, позивачем в матеріали справи не надано належних, достатніх та допустимих доказів в порядку статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували протиправність поведінки відповідача, яка потягла за собою понесення ТОВ «Арис-Юг» збитків.

Таким чином, позивачем не доведено наявності усіх чотирьох загальних умов відповідальності, у зв`язку з чим поведінка ОСОБА_1 у спірних правовідносинах, не може бути кваліфікована як правопорушення, а відтак вимога позивача про відшкодування збитків є безпідставною та необґрунтованою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 183 085,91 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІПерехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 01.09.2021

Суддя В.О.Демидов