УХВАЛА

30 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/3583/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Спеціалізована фірма "МИСФА" (далі- ПрАТ "CФ "МИСФА", позивач, скаржник)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021

у справі № 916/3583/20

за позовом ПрАТ "CФ "МИСФА"

до 1) Приватного підприємства "Південьдортех" (далі - ПП "Південьдортех", відповідач-1), 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" (далі - ТОВ "СПМК-17", відповідач-2)

про стягнення 600 000,00 грн та солідарне стягнення 1 576 409,59 грн,

та за зустрічним позовом ТОВ "СПМК-17"

до ПрАТ "CФ "МИСФА"

про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "CФ "МИСФА" 27.07.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 12.08.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 916/3583/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Булгакової І.В., Селіваненка В.П.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України, а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір", Верховний Суд встановив таке.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ПрАТ "CФ "МИСФА" із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме:

- частину першу та третю статті 92 Цивільного кодексу України - у частині того, чи має місце перевищення повноваження виконавчого органу юридичної особи на укладення договору поруки, якщо положення її статуту у цій частині є суперечливими, допускають подвійне тлумачення. Апеляційний суд допустив звужене тлумачення цієї норми права.

- частину першу статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" - у частині того, чи має місце перевищення повноваження виконавчого органу юридичної особи на укладення договору поруки, якщо її статут не передбачає особливого порядку надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення такого правочину. Апеляційний суд допустив розширене тлумачення цієї норми права.

- частину третю статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"

При цьому скаржник зазначає, що на сьогоднішній день відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування вказаних вище норм права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене касаційна скарга ПрАТ "CФ "МИСФА" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір", Верховний Суд встановив таке.

Скаржник в тексті касаційної скарги посилається на приписи частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" та зазначає, що він сплатив судовий збір за подання касаційної скарги виходячи із 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні зустрічної позовної заяви у даній справі.

На підтвердження сплати судового збору до матеріалів касаційної скарги додана квитанція № 0.0..1 від 276.07.2021 на суму 4540,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Приписами частини п`ятої статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги "ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви", має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України "Про судовий збір" на момент пред`явлення відповідного позову. Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги, є саме позовна заява, зустрічна позовна заява, а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об`єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру - загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об`єктом справляння судового збору, то за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні кожної окремої відповідної позовної заяви.

Предметом позову у цій справі є:

за первісною позовною заявою, зокрема:

-стягнення 600 000,00 грн за договором оренди від 01.06.2018 з відповідача -1;

-солідарне стягнення з двох відповідачів 1576409,59 грн за договором оренди від 01.05.2019;

за зустрічною позовною заявою - визнання договору поруки недійсним.

Вимогою касаційної скарги ПрАТ "CФ "МИСФА" є: скасування постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 та залишиння в силі рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20, зокрема: первісний позов задоволено частково;

-стягнуто з ПП "Південьдортех" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" 450 000,00 грн боргу по орендній платі за договором оренди від 01.06.2018 та 6750,00 грн судового збору;

-стягнуто солідарно з ПП "Південьдортех" та ТОВ "СПМК-17" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" 1 200 000,00 грн боргу по орендній платі за договором оренди від 01.05.2019, 135 977,98 грн пені та 240 000,00 штрафу;

-у задоволенні решти первісного позову відмовлено;

-у задоволенні зустрічного позову ТОВ "СПМК-17" відмовлено.

Оскарженою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 916/3583/20, зокрема:

скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20 в частині солідарного стягнення з ПП "Південьдортех" та ТОВ "СПМК-17" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" боргу по орендній платі, пені та штрафу, відмови у задоволенні зустрічного позову та розподілу судових витрат; прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ТОВ "СПМК-17" 1 575 977,98 грн боргу солідарно та задоволено зустрічну позовну вимогу про визнання недійсним договору поруки від 27.06.2019 укладеного між ТОВ "СПМК-17" та ПрАТ "CФ "МИСФА";

у решті рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20 залишено без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"Позов ПрАТ "CФ "МИСФА" задовольнити частково. Стягнути з ПП "Південьдортех" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА": 450 000 грн боргу по орендній платі за договором оренди від 01.06.2018; 1 200 000 грн боргу по орендній платі за договором оренди від 01.05.2019; 135 977 грн 98 коп пені; 240 000 грн штрафу. Стягнути з ПП "Південьдортех" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" 30 389,66 грн 66 судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити. Зустрічний позов ТОВ "СПМК-17" задовольнити. Визнати недійсним договір поруки від 27.06.2019 укладений між ТОВ "СПМК-17" та ПрАТ "CФ "МИСФА".

Зі змісту касаційної скарги убачається, що скаржник в мотивувальній частині касаційної скарги не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції, та у вступній та прохальній частинах касаційної скарги просить суд скасувати постанову (повністю) та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При цьому за твердженням скаржника за подання зустрічного позову відповідачем 2 сплачений судовий збір у сумі 2207грн як за вимогу немайнового характеру, а відтак позивач сплатив за подання касаційної скарги виходячи із 200 відстоків ставки, що підлягала сплаті при подані зустрічної заяви у даній справі.

Верховний Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову щодо стягнення з ТОВ "СПМК-17" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" боргу по орендній платі, пені та штрафу та в частині відмови зустрічного позову - скасовано, і прийнято нове рішення, яким в цій частині відмовлено у задоволенні позову щодо стягнення з ТОВ "СПМК-17" 1 575 977,98 грн боргу солідарно та задоволено зустрічну позовну вимогу про визнання недійсним договору поруки від 27.06.2019 укладеного між ТОВ "СПМК-17" та ПрАТ "CФ "МИСФА", в решті рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20 залишено без змін, виклавши його резолютивну частину в редакції наведеній у постанові.

Верховний Суд зазначає, що, у разі оскарження в касаційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням повністю, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги вимогу, яка міститься в прохальній частині касаційної скарги, слід дійти висновку, що постанова суду апеляційної інстанції оскаржується повністю щодо відповідача-2.

Отже, за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції, як в частині часткового задоволення первісного позову в частині солідарного стягнення з ТОВ "СПМК-17" на користь ПрАТ "CФ "МИСФА" боргу по орендній платі, пені та штрафу, так і в частині відмови зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки від 27.06.2019 укладеного між ТОВ "СПМК-17" та ПрАТ "CФ "МИСФА" прийнято нове рішення, в решті рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2021 у справі №916/3583/20 залишено без змін.

А скаржник просить суд залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи положення Закону України "Про судовий збір", позовні вимоги первісного і зустрічного позовів, вимоги касаційної скарги, скаржникові слід було сплатити судовий збір у розмірі 51 483,34 грн [ 23 639,67 грн (за первісний позов) + 2102 (за зустрічний позов) = 25 741,67 х 200% = 51 483,34 грн ].

Отже, виходячи з вимоги касаційної скарги, яка міститься в прохальній частині касаційної скарги слід дійти висновку, що сплачений скаржником судовий збір у розмірі 4540,00 грн відповідно до квитанція № 0.0..1 від 276.07.2021 не відповідає встановленому закону розмірі.

З огляду на зазначене, Верховний Суд роз`яснює скаржнику про необхідність надати документ на підтвердження сплати (доплати) судового збору у розмірі 46 943,34 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Окрім цього, положенням статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно з положень статей 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів надіслання копії касаційної скарги з додатками іншим учасникам даної справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на приписи пункту 7 частини другої статті 42 ГПК України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог статті 291 ГПК України щодо процесуальних обов`язків скаржника.

Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Не надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє цих учасників обізнаності про зміст та підстави касаційного оскарження судового рішення у справі, що, в свою чергу, позбавляє можливості подати в суд касаційної інстанції заперечення проти відкриття касаційного провадження та відзив на касаційну скаргу (стаття 294, 295 ГПК України).

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 ГПК України та надіслати копію касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи №916/3583/20.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, Касаційний господарський суд зазначає, що ПрАТ "CФ "МИСФА" для усунення недоліків касаційної скарги необхідно надати: документ на підтвердження сплати (доплати) судового збору в розмірі 46 943,34 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом; докази надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи № 916/3583/20.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 6 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Спеціалізована фірма "МИСФА" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 916/3583/20 - залишити без руху.

2. Надати Приватному акціонерному товариству "Спеціалізована фірма "МИСФА" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка,6.

3. Роз`яснити Приватному акціонерному товариству "Спеціалізована фірма "МИСФА", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова