РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2021Справа № 910/8997/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (м. Київ)

До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (м. Київ)

Про стягнення 13.753,87 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 13.753,87 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.21. відкрито провадження у справі № 910/8997/21, з підстав, викладених в ухвалі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам господарського процесу строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень, заяв, клопотань.

02.07.21. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову.

Означений відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Дату постановлення даного рішення визначено з врахуванням перебування судді у відпустці з 02.08.21. по 20.08.21., та з врахуванням того, що 21-24.08.21. вихідні та святкові дні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.01.20. між позивачем (Страховиком) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соната-Торг» (Страхувальником, Вигодонабувачем) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 12342а0ф (Договір), відповідно до якого страховик прийняв під страховий захист автомобіль марки Mercedes-Benz, д.р.н. НОМЕР_1 .

08.05.20. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в місті Києві по вул. Верхня,5, автомобіль марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Печерського районного суду міста Києва від 11.06.20. в адміністративній справі № 757/20081/20-п.

У відповідності до заяви про виплату страхового відшкодування, рахунку на суму 25.83,87 грн, на підставі страхового акту № ARX2570631 від 03.06.20. позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 13.753,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 675026 на вказану суму.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5793171 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, застрахований у відповідача.

Вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Заявою від 21.07.20. позивач звернувся до відповідача за сплатою 13.753,87 грн.

Оскільки відповідач позивачу вказані грошові кошти не сплатив, то вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Натомість, заперечуючи проти позову відповідач вказує, що 08.05.20. та 22.05.20. ТОВ «Соната-Торг» звернулось до відповідача за виплатою страхового відшкодування з підстав ДТП, що мало місце 08.05.20. з автомобілем марки Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 .

В свою чергу відповідач сплатив ТОВ «Соната-Торг» 9.515,94 грн страхового відшкодування згідно страхового акту № ЦВ/20/3290 від 07.07.20. та платіжного доручення № 9907 від 07.07.20.

За вказаних підстав відповідач відмовив позивачу в задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування.

Приписами ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (пункт 34.4 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

В межах даної справи шкоду, завдану потерпілому - ТОВ «Соната-Торг», відшкодовано як страховиком винної особи та і страховиком потерпілого.

При цьому Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" фактично виконало свої зобов`язання, передбачені приписами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шляхом сплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілій особі.

Означеного позивачем не спростовано.

При цьому судом встановлено, що після виплати позивачем страхового відшкодування СП ТОВ «АД Україна-Мерседес Бенц» платіжним дорученням від 04.06.20., відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Тобто позивач набув статусу нового кредитора у зобов`язанні.

Відповідач в свою чергу виплатив страхове відшкодування безпосередньо потерпілій особі 07.07.20., тобто уже після зміни кредитора у зобов`язанні.

Однак, позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування (повідомлення про заміну кредитора), яка датована 21.07.20.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Оскільки, відповідач був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні вже після того, як він виконав свій обов`язок перед потерпілою особою, до отримання повідомлення від позивача, то відповідач є таким, що належним чином виконав своє зобов`язання.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, для відповідача його зобов`язання за полісом № АО/5793171 припинилось належним виконанням. В зв`язку з чим вимоги позивача до відповідача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Натомість відповідно до ст. 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову в задоволенні позову повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко