ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Справа№ 920/1333/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 11.08.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Сумської області від 13.05.2021 р.

та на додаткове рішення

Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 р.

у справі № 920/1333/20 (суддя Жерьобкіна Є.А)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Лебединське хлібоприймальне підприємство"

про визнання недійсним рішення річних загальних зборів акціонерів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Сумської області подав позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Лебединське хлібоприймальне підприємство", в якій просить суд визнати незаконним рішення, прийняте 01.09.2020 загальними зборами акціонерів ПАТ "Лебединське ХПП" та оформлене протоколом № 1 річних загальних зборів акціонерів ПАТ "Лебединське ХПП" від 01.09.2020 року, в частині прийняття рішення по питанню порядку денного № 9 "Обрання членів Наглядової ради".

Рішенням Господарського суду Сумської області від 13.05.2021 року справі № 920/1333/20 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 13.05.2021 року. Також, ОСОБА_1 до апеляційної скарги було додано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 13.05.2021 року та на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 року справі № 920/1333/20. Клопотання представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Розгляд справи призначено на 11.08.2021 р. Доручено Господарському суду Сумської області, (40011, м. Суми, проспект Т.Шевченка, 18/1) забезпечити проведення судового засідання у справі № 920/1333/20 в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду 11.08.2021 р.

27.07.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Лебединське хлібоприймальне підприємство" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання по справі № 920/1333/20 в режимі відеоконференції відбудеться 11.08.2021 р.

Представник позивача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 13.05.2021 року справі № 920/1333/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також, просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 року справі № 920/1333/20, яким відмовити в стягненні з позивача втрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 1 вересня 2019 року відбулись річні загальні збори акціонерів ПАТ "Лебединське ХПП", для участі в яких зареєструвалися акціонери, які у сукупності володіють 2 491 171 шт. простими іменними акціями товариства.

У зборах взяли участь: особисто акціонер ОСОБА_1 , який володіє 689 338 акцій товариства; представник акціонера GRV-AGRO LTD, що володіє 1 796 822 акціями товариства, Гарасюта Ігор Олегович за дорученням від 12.08.2020; представник акціонера ОСОБА_3 , який володіє 5 011 акціями товариства, ОСОБА_4 за довіреністю від 26.08.2020.

При визначенні кворуму учасниками зборів враховані цінні папери у кількості 2069399 шт., що відповідає 2069399 голосів та становить 82,47% голосуючих акцій товариства.

Рішення річних загальних зборів акціонерів ПАТ "Лебединське ХПП" оформлені протоколом № 1 від 01.09.2020.

По питанню порядку денного № 8 "Затвердження кількісного складу наглядової ради" загальними зборами прийнято рішення про затвердження кількісного складу наглядової ради ПАТ "Лебединське ХПП" з 2-х осіб.

По питанню порядку денного № 9 "Обрання членів Наглядової ради" шляхом кумулятивного голосування прийнято рішення обрати строком на три роки до складу наглядової ради кандидатів Гарасюту Ігоря Олеговича (представник GRV-AGRO LTD), ОСОБА_5 (представник GRV-AGRO LTD).

За кандидатів Гарасюту І.О. , ОСОБА_5 проголосували 1 380 061 голосами, з них 1375050 голосів належать акціонеру GRV-AGRO LTD, 5011 голосів належать ОСОБА_3 . Кандидатом до складу наглядової ради також був ОСОБА_1 - акціонер, який проголосував за свою кандидатуру 1 378 675 голосами.

В обґрунтування позовних вимог так і апеляційної скарги позивач зазначає, що акціонери GRV-AGRO LTD та ОСОБА_3 діяли спільно, і відповідно - представник Гарасюта І.О. мав право голосувати на зборах тільки 50% голосів від 2750100, а він голосував 1 380 061 голосами. ОСОБА_4 , нібито як представник ОСОБА_3 , насправді був представником кінцевого бенефіціарного власника контрольного пакета акцій ПАТ "Лебединське ХПП" - пана Рафаеля Горояна або його афілійованою особи - компанії GRV-AGRO LTD (Сполучене королівство, м. Лондон), на яку оформлено права власності на контрольний пакет акцій ПАТ "Лебединське ХПП". У зв`язку з зазначеним, результати голосування по питанню № 9 порядку денного загальних зборів акціонерів від 01.09.2020 були спотворені. Також позивач зазначає, що ПАТ "Лебединське ХПП" є публічним акціонерним товариством, що закріплено у статуті, тому відповідно до вимог ст. 53 Закону України "Про акціонерні товариства", мінімальна кількість членів наглядової ради не може бути меншою ніж п`ять осіб.

Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів визначає Закон України "Про акціонерні товариства" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 3 Закону, акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

За приписами ст. 20 Закону, акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.

Відповідно до ст. 25 Закону, кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери - власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

За приписами ст. 5 Закону, акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Тип акціонерного товариства зазначається у статуті акціонерного товариства. Публічну пропозицію власних акцій може здійснювати виключно публічне акціонерне товариство. Якщо приватне акціонерне товариство має намір здійснити публічну пропозицію власних акцій, загальні збори такого товариства разом з прийняттям рішення про здійснення публічної пропозиції власних акцій повинні прийняти рішення про зміну типу товариства з приватного на публічне. Зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Згідно з визначеннями термінів, наведеними у статті 2 Закону:

публічне акціонерне товариство - акціонерне товариство, щодо акцій якого здійснено публічну пропозицію та/або акції якого допущені до торгів на фондовій біржі в частині включення до біржового реєстру;

корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами;

голосуюча акція - будь-яка проста або привілейована акція, що надає своєму власнику право голосувати на загальних зборах акціонерів (далі - загальні збори), крім акції, за якою законом або у встановленому законодавством порядку встановлено заборону користування таким правом голосу;

кумулятивне голосування - голосування під час обрання осіб до складу органів товариства, коли загальна кількість голосів акціонера помножується на кількість членів органу акціонерного товариства, що обираються, а акціонер має право віддати всі підраховані таким чином голоси за одного кандидата або розподілити їх між кількома кандидатами;

афілійовані одна щодо іншої особи (далі - афілійовані особи): юридичні особи, за умови, що одна з них здійснює контроль над іншою чи обидві перебувають під контролем третьої особи; члени сім`ї фізичної особи - чоловік (дружина), а також батьки (усиновителі), опікуни (піклувальники), брати, сестри, діти та їхні чоловіки (дружини); фізична особа та члени її сім`ї і юридична особа, якщо ця фізична особа та/або члени її сім`ї здійснюють контроль над юридичною особою;

особи, що діють спільно, - фізичні та/або юридичні особи, які діють на підставі договору між ними і узгоджують свої дії для досягнення спільної мети.

контрольний пакет акцій - пакет у розмірі 50 і більше відсотків простих акцій акціонерного товариства;

За змістом статей 32, 31, 39 Закону, загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

У загальних зборах акціонерного товариства можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники.

Представником акціонера на загальних зборах акціонерного товариства може бути фізична особа або уповноважена особа юридичної особи, а також уповноважена особа держави чи територіальної громади.

Посадові особи органів товариства та їх афілійовані особи не можуть бути представниками інших акціонерів товариства на загальних зборах.

Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, видана фізичною особою, посвідчується нотаріусом або іншими посадовими особами, які вчиняють нотаріальні дії, а також може посвідчуватися депозитарною установою у встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку порядку. Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно зі ст. 41, 42-1 Закону, наявність кворуму загальних зборів визначається реєстраційною комісією на момент закінчення реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах акціонерного товариства. Загальні збори акціонерного товариства мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками більш як 50 відсотків голосуючих акцій.

Обмеження при визначенні кворуму загальних зборів та прав участі у голосуванні на загальних зборах можуть встановлюватися законом. Акції акціонерних товариств, які належать юридичній особі, що перебуває під контролем такого акціонерного товариства, не враховуються при визначенні кворуму загальних зборів та не дають права участі у голосуванні на загальних зборах.

Відповідно до ст. 42 Закону, одна голосуюча акція надає акціонеру один голос для вирішення кожного з питань, винесених на голосування на загальних зборах акціонерного товариства, крім проведення кумулятивного голосування.

Обрання членів органу товариства здійснюється в порядку кумулятивного голосування у випадках, встановлених цим Законом та/або статутом акціонерного товариства. При обранні членів органу акціонерного товариства кумулятивним голосуванням голосування проводиться щодо всіх кандидатів одночасно. Обраними вважаються ті кандидати, які набрали найбільшу кількість голосів акціонерів порівняно з іншими кандидатами. Члени органу товариства вважаються обраними, а орган товариства вважається сформованим виключно за умови обрання повного кількісного складу органу товариства шляхом кумулятивного голосування.

Члени наглядової ради акціонерного товариства обираються акціонерами під час проведення загальних зборів товариства на строк не більший ніж три роки. До складу наглядової ради обираються акціонери або особи, які представляють їхні інтереси (далі - представники акціонерів), та/або незалежні директори. Кількісний склад наглядової ради встановлюється статутом акціонерного товариства. Мінімальна кількість членів наглядової ради публічного акціонерного товариства не може бути меншою ніж 5 осіб (ст. 53 Закону).

Статтею 65-4 Закону передбачено наслідки недотримання вимог щодо виконання обов`язків власником контрольного пакета акцій, значного контрольного пакета акцій або домінуючого контрольного пакета акцій товариства.

Зокрема, особа (особи, що діють спільно), яка прямо або опосередковано набула з урахуванням кількості акцій, що належать їй та її афілійованим особам, право власності на контрольний пакет акцій товариства та не виконала обов`язки, передбачені статтями 65 і 65-1 цього Закону, має право голосу лише за акціями, що становлять 50 відсотків акцій товариства, до моменту виконання відповідних обов`язків. При цьому інші акції такого товариства, що прямо або опосередковано належать таким особам, не дають права голосу та не враховуються при визначенні кворуму до моменту виконання такими особами обов`язкових дій, передбачених статтями 65 і 65-1 цього Закону.

Рішення загальних зборів акціонерів, прийняті з використанням акцій, що відповідно до частини першої цієї статті не дають права голосу, та за умови невикористання яких рішення загальних зборів були б іншими, не мають юридичної сили.

Судом встановлено, що акціонер GRV-AGRO LTD володіє контрольним пакетом акцій ПАТ "Лебединське ХПП", що становить 65,336 % статутного капіталу товариства (особлива інформація емітента, а.с. 12), яким не виконано обов`язки, передбачені статтями 65 і 65-1 цього Закону, що підтверджують сторони, у зв`язку з чим до останнього застосовуються положення статті 65-4 Закону.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що акціонером GRV-AGRO LTD дотримані положення статті 65-4 Закону. Для визначення кворуму річних загальних зборів враховані 1 375 050 акцій акціонера GRV-AGRO LTD, що становить 50 відсотків акцій товариства; з питання порядку денного № 9 представник GRV-AGRO LTD Гарасюта І.О., на підставі довіреності від 12 серпня 2020 року, голосував 1 375 050 голосами, що підтверджується бюлетенем № 2 для голосування з питань порядку денного річних загальних зборів по питанню № 9 "Обрання членів наглядової ради" (а.с. 57).

Від акціонера ОСОБА_3 , що володіє 5 011 акціями товариства, участь у зборах приймав ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою довіреністю від 26.08.2020 (а.с. 54), який голосував з питання порядку денного № 9 голосами у кількості 5 011.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що представники Гарасюта І.О. та ОСОБА_4 під час обрання членів наглядової ради діяли спільно в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства".

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 на дату проведення загальних зборів був представником GRV-AGRO LTD чи пана ОСОБА_6 .

Ті обставини, що у довіреності від 26 серпня 2020 року ОСОБА_3 уповноважено ОСОБА_4 , в тому числі здійснювати продаж від імені акціонера простих іменних акцій, за відсутності доказів здійснення такого продажу на дату проведення річних загальних зборів GRV-AGRO LTD чи афілійованим особам пана ОСОБА_6 , не свідчить про те, що ОСОБА_4 діяв на зборах в інтересах GRV-AGRO LTD, а акції ОСОБА_3 опосередковано належали GRV-AGRO LTD, афілійованим особам до компанії чи пана ОСОБА_6 .

Щодо посилань позивача на те, що мінімальна кількість членів наглядової ради не може бути меншою ніж п`ять осіб, оскільки ПАТ "Лебединське ХПП" є публічним (ч. 11 ст. 53 Закону), суд зауважує, що рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Лебединське ХПП" про затвердження кількісного складу наглядової ради було прийнято за результатами розгляду питання № 8 порядку денного загальних зборів акціонерів товариства (оформлене протоколом № 1 від 01.09.2020) і позивачем у справі № 920/1333/20 не оскаржуються.

Крім того, відповідач на позбавлений можливості сформувати наглядову раду у більшому складі.

При цьому, відповідно до термінів, наведених у ст. 2 Закону, публічне акціонерне товариство - це акціонерне товариство, щодо акцій якого здійснено публічну пропозицію та/або акції якого допущені до торгів на фондовій біржі в частині включення до біржового реєстру.

Зазначення типу акціонерного товариства як публічного у статуті ПАТ "Лебединське ХПП", за відсутності ознак публічного акціонерного товариства визначених Законом, не свідчить в даному випадку про наявність правових підстав для застосування положень ст. 53 Закону, якою передбачена мінімальна кількість членів наглядової ради публічного акціонерного товариства.

Виходячи з положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 № 2210-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про акціонерні товариства", в тому числі щодо визначення та ознак публічного акціонерного товариства (п. 15-2 ст. 2 Закону), всі емітенти (крім інститутів спільного інвестування), що здійснювали публічне розміщення цінних паперів до дня набрання чинності цим Законом, вважаються такими, що не здійснювали публічної пропозиції цінних паперів, крім тих емітентів, які оприлюднили повідомлення про те, що вони вважаються такими, що здійснювали публічну пропозицію цінних паперів, у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач вважається таким, що не здійснював публічну пропозицію цінних паперів, і до нього застосовується вимоги Закону України "Про акціонерні товариства" в частині регулювання діяльності приватних акціонерних товариств (п. 4, 6 Перехідних положень Закону від 16.11.2017 № 2210-VIII).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Також, в апеляційній скарзі позивач просить скасувати додаткове рішенням Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 року справі № 920/1333/20.

19.05.2021 відповідач подав до Господарського суду Сумської області заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача 13 000 грн. витрат відповідача на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення зазначених витрат до заяви додані копії акту виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги, видаткового касового ордеру від 18.05.2021 про оплату витрат на професійну правничу допомогу. Також до заяви додані докази її надсилання позивачу.

31.05.2021 позивач подав заперечення на заяву відповідача, в якій зазначає, що договір про надання правової допомоги був укладений відповідачем з адвокатом до звернення позивача до суду з позовом, що свідчить про те, що представлення адвокатом інтересів відповідача у даній справі є далеко не виключним і навіть не основним предметом договору. З наданої копії видаткового касового ордеру № 19 від 18 травня 2021 року на суму 13000грн. вбачається, що відповідач здійснив оплату адвокату за надання юридичних послуг згідно з договором, без посилань на номер справи чи акт виконаних робіт від 13 травня 2021року. Таким чином, копія видаткового касового ордеру № 19 від 18 травня 2021 року на суму 13000грн. не є належним та допустимим доказом у справі, а тому не може бути прийнята судом. З опису робіт (послуг), наведених в акті вбачається, що всі вони були здійснені до закінчення судових дебатів, які відбулись 13 травня 2021 року, тому у адвоката Гарасюти І.О., який є представником відповідача у справі, була можливість скласти акт раніше і своєчасно подати його до суду, тобто до закінчення судових дебатів. При цьому, дата складення акту, 13 травня 2021 року, без часу його складення, не дає відповіді на питання, складений він до судового засідання, початок якого було заплановано на 11 годину, або після засідання. Невірно вказана в акті тривалість судового засідання. Позивач зазначає, що у заяві відповідача (вх. №3135 від 29.03.2021) не наведено поважних причин, з яких відповідач не міг до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат. Також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат був наданий з порушенням встановлених строків, відзив на позов поданий суду 02.02.2021, а попередній розрахунок суми судових витрат - 29.03.2021.

Додатковим рішенням Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 року справі № 920/1333/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Лебединське хлібоприймальне підприємство" 7000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, зазначає наступне.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на 6 000,00 грн. від попередньо заявленої суми (13000,00 грн.) суд першої інстанції зазначив, що розмір заявленої в позовній заяві суми та категорію складності цієї справи, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Такий висновок колегія суддів вважає обґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката колегія суддів зазначає таке.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції враховано те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надав копію договору про надання правової допомоги від 01.12.2020, укладеного між відповідачем та адвокатом Гарасютою І.О., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.09.2018 серії МК № 001437, копію ордеру серії ВЕ № 1033655 від 12.03.2021, акт виконаних робіт (надання послуг) за договором від 13.05.2021 на суму 13 000 грн., копію видаткового касового ордеру від 18.05.2021 про оплату юридичних послуг за договором від 01.12.2020 в сумі 13 000 грн. 00 коп.

За умовами договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, в тому числі представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, під час розгляду правових спорів. Згідно з п. 4.1. договору, юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях, із розрахунку 500 гривень на одну годину роботи. Відповідно до п. 4.4. договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги та її вартість.

Відповідно до акту від 13.05.2021 виконаних робіт (надання послуг) за договором про надання правової допомоги від 01.12.2020 у справі № 920/1333/20 адвокатом надані наступні послуги: попереднє опрацювання матеріалів справи №920/1333/20 (3 години, вартість послуг - 1500 грн); формування правової позиції, збір доказів, необхідних для вирішення справи №920/1333/20 (5 годин, вартість послуг - 2500 грн); складання відзиву на позовну заяву у справі №920/1333/20 (6 годин, вартість послуг - 3000 грн.); складання заперечень (на відповідь на відзив) у справі №920/1333/20 (6 годин, вартість послуг - 3000 грн.); складання інших процесуальних документів (заяви, клопотання) у справі №920/1333/20 (2 години, вартість послуг - 1000 грн.); участь у судовому засіданні 16.03.2021 у справі №920/1333/20 (2 години, вартість послуг - 1000 грн); участь у судовому засіданні 13.05.2021 у справі №920/1333/20 (2 години, вартість послуг - 1000 грн).

За твердженням відповідача, факт оплати послуг з правової допомоги в сумі 13 000 грн. 00 коп. підтверджується видатковим касовим ордером від 18.05.2021.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що до акту наданих послуг включено послуги з опрацювання матеріалів справи №920/1333/20 тривалістю у 3 години, формування правової позиції, збір доказів, необхідних для вирішення справи №920/1333/20 - 5 годин.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 7000,00 грн.

Як вбачається з відзиву, представником відповідача під час розгляду справи в апеляційній інстанції були заявлені судові витрати понесені у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ст. 126 ГПК до суду представником позивача надано на підтвердження витрат на професійну правничу:

- засвідчена копія договору про надання правової допомоги від 01.12.2020р.;

- засвідчена копія акту виконаних робіт (наданих послуг) за надання правової допомоги від 01.12.2020р. ;

- засвідчена копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВЕ № 10444402 від 23.07.2021р.;

- засвідчена копія видаткового касового ордеру № 25 від 23.07.2021р.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи наведені вимоги закону та наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувані рішення прийняті місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення місцевого господарського суду у справі відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Господарського Сумської області від 13.05.2021 року у справі № 920/1333/20 та додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 року у справі № 920/1333/20 - без змін.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Лебединське хлібоприймальне підприємство" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 255,00 грн.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2021р., в зв`язку з виходом судді Зубець Л.П. з відпустки.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець