РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.08.2021Справа № 910/20671/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (03179, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, 1-Д, оф. 161)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зем-Стройком" (03058, м. Київ, вул. Генерала Тупікова, буд. 14-Г, кв. 8)

про повернення грошових коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зем-Стройком" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги про повернення грошових коштів на суму 60 000, 00 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору №2706/2019 від 27.06.2019 року про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем його зобов`язань за договором №2706//2019 від 27.06.2019 року про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач просить повернути грошові кошти на суму в розмірі 60 000, 00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.01.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центрбуд» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» (виконавець) було укладено договір №2706/2019 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (договір).

Згідно п.1.1. договору, виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог чинного законодавства України проектно-вишукувальні роботи (роботи) з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (проект), його погодження та реєстрацію права користування на земельну ділянку, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи (детальний перелік яких наведено в пп. 1.1.1.- 1.1.15. договору).

Пунктом 1.3. договору сторони погодили, що етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2). Після виконання кожного етапу по розробці проекту виконавець та замовник підписують акт виконаних робіт по кожному етапу окремо.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт становить 120 000,00 грн.

Замовник в момент підписання договору зобов`язується здійснити платіж виконавцю у розмірі 60 000,00 грн. зазначена сума спрямовується виконавцем на проектно-вишукувальні роботи, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не підлягає поверненню у разі розірвання договору (п. 2.2. договору).

Позивачем було оплачено на користь відповідача грошові кошти в розмірі 60 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2478, однак відповідач в обумовлені договором строки не приступив до виконання робіт.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України (ЦК України), боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Договором не передбачена одностороння відмова від нього, таким чином виконавець не звільняється від відповідальності та несу повну відповідальність за відшкодування збитків завданих замовнику невиконанням договору.

Виконавець не повідомляв замовника про обставини які б звільняли його від відповідальності чи впливали на можливість виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Листом № 274 від 07.07.2020 року позивач звертався до відповідача з проханням повернути кошти отримані за договором, однак претензія залишилась без розгляду та задоволення.

Враховуючи викладене вище, вимоги позивача щодо повернення грошових коштів в розмірі 60 000, 00 грн. є доведеною та такою, що підлягає задоволенню

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зем-Стройком" (03058, м. Київ, вул. Генерала Тупікова, буд. 14-Г, кв. 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (03179, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, 1-Д, оф. 161; ) грошові кошти на суму в розмірі 60 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2 102, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова