ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" серпня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/840/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.

за участю представників сторін:

від позивача Комаха А.І. (ордер АА №1082816 від 22.02.2021р.);

від відповідача Коновалова Н.О. (довіреність №103-13/245 від 01.09.2020р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/840/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Південна, буд. 7, корп. 3, кв. 208, )

до відповідача - державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, )

про стягнення 261 778,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021р. товариство з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. №869/21), в якій просить суд стягнути з державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на користь позивача суму заборгованості в розмірі 233 920,68 грн., з яких: 200 499,60 грн. сума забезпечення виконання зобов`язання, 13 633,97 грн. пеня за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 13.01.2021р. по 22.03.2021р., 14 034,97 грн. штраф за порушення строків виконання зобов`язання, 1 120,60 грн. 3% річних за період з 13.01.2021р. по 22.03.2021р., 4 631,54 грн. сума інфляційних збитків за період з січня 2021 року по лютий 2021 року, а також вирішити питання щодо стягнення витрат на сплату судового збору та понесених витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.12.2020р. між ТОВ «Софія Ойл» та ДП «МТП «Южний» було укладено договір поставки №Т/БП-321/20, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити на склад покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити паливо дизельне за цінами та в кількості, яка вказана в Додатку №1 до даного Договору, що є невід`ємною його частиною. Товариством, як постачальником, було внесено забезпечення виконання договору в розмірі 200 499,60 грн. на користь Порту.

ТОВ «Софія Ойл» вказує, що 10.12.2020р., користуючись своїм правом, визначеним ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 2.1.1 договору, воно направило ДП «МТП «Южний» засобами електронної пошти та в подальшому засобами поштової відправки лист № 131/10-12 від 10.12.2020р, яким ініційовано здійснити перегляд ціни товару, з урахуванням стрімкого та значного зростання ціни на паливо на ринку України та суттєвою зміною вартості нафти на світовому ринку та зростанням котирувань, які лежать в основі ціноутворення на ринку нафтопродуктів. Однак, відповіді на лист отримано не було, як і не було направлено Портом тексту додаткової угоди, що було розглянуто позивачем як безпідставна відмова покупця від розгляду пропозиції постачальника про перегляд ціни в рамках договору, відсутність погодження сторонами істотних умов договору та неможливість виконання договору з незалежних від ТОВ„Софія Ойл причин.

Не зважаючи на відсутність відповіді на Лист про збільшення ціни та відсутність узгодження сторонами ціни, 16.12.2020р. на електрону пошту ТОВ „Софія Ойл отримано рознарядку щодо необхідності здійснення поставки товару у кількості 200 т за ціною, що визначна Договором поставки 16708,30 грн. без ПДВ.

ТОВ „Софія Ойл встановлено неналежне оформлення рознарядки та таких її недоліків, що не дозволяли розглядати рознарядку, як підставу для виникнення зобов`язання здійснити поставку товару, оскільки рознарядка не містила інформації щодо місця поставки, а саме адреси місця поставки товару, даних та копій документів, якими б підтверджувались повноваження підписанта рознарядки, даних щодо узгодження сторонами ціни та об`єму поставки, відтиску печатки покупця на рознарядці, що ставило під сумнів повноваження підписантів рознарядки. Разом з тим, товариством зазначено про порушення Портом порядку не тільки оформлення, а і направлення рознарядки (заявки), враховуючи п. 4.1. Договору, яким передбачено, що обов`язок постачальника здійснити поставку виникає за умови виконання двох дій з боку Порту: направлення сканованої копії рознарядки та обов`язкового направлення рознарядки (заявки) поштовим відправленням з описом вкладення у цінний лист. Таким чином, лише подання та направлення покупцем належним чином оформленої письмової рознарядки та отримання її постачальником у межах строку дії договору, є підставою для виникнення зобов`язання зі сторони постачальника щодо здійснення поставки товару, в іншому випадку обов`язок із поставки товару у постачальника не виникає.

Приймаючи до уваги, що письмова рознарядка на 200 т. не направлялась Портом та не отримувалась в оригіналі позивачем протягом строку дії договору поставки (до 31.12.2020р.), враховуючи закінчення строку його дії, ТОВ «Софія Ойл» вважає, що відповідно до п.5.3.3 Договору, у Порту виникло зобов`язання здійснити повернення отриманого забезпечення виконання договору у строки, що обумовлені ним та ЗУ „Про публічні закупівлі.

Ухвалою суду від 05.04.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/840/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.04.2021р.

12.04.2021р. до суду надійшла заява від представника позивача про участь в судовому засіданні, призначеному на 26.04.2021р., в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 13.04.2021р. задоволено, вирішено здійснювати судове засідання, призначене на 26.04.2021р., в режимі відеоконференції.

26.04.2021р. (вх. № 11522/21) до суду від відповідача надійшов відзив, датований 23.04.2021, в якому ДП «МТП «Южний» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про їх необгрунтованість та безпідставність

26.04.2021р. до Господарського суду Одеської області від ДП "Морський торговельний порт "Южний" надійшла зустрічна позовна заява (вх.№1173/21), відповідно до якої останній просить суд стягнути з ТОВ "Софія Ойл" 2 270 657,97 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору в частині здійснення своєчасної поставки товару, з яких: 1 819 533,87 грн. - пеня та 451 124,10 грн. - штраф, а також суму судового збору.

Ухвалою суду від 26.04.2021р. зустрічну позовну заяву державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (вх.№1173/21 від 26.04.2021р.) до товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Ойл" про стягнення 2270 657,97 грн. прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №916/840/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням судового засідання на 26.04.2021р.

Окрім цього, протокольною ухвалою суду від 26.04.2020р. підготовче засідання у справі відкладено на 13.05.2021р. При цьому, задовольняючи клопотання ТОВ «Софія Ойл», ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2021р. вирішено провести судове засідання, призначене на 13.05.2021р., в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

11.05.2021р. до суду від ТОВ «Софія Ойл» надійшли: відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№12560/21) та відповідь на відзив (вх. №12574/21).

Судове засідання, призначене на 13.05.2021р., не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 07.05.2021р.

20.05.2021р. до суду від ТОВ «Софія Ойл» надійшла відповідь на відзив (вх. №13733/21), в якій позивач вважає необгрунтованими доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.

Позивач вказує, що ненадання відповідачем відповіді на лист щодо збільшення ціни за вих.№131/10-12 від 10.12.2020р. позивач сприймає, як відсутність погодження сторонами істотних умов договору та неможливість виконання договору з незалежних від позивача причин.

Позивач також звернув увагу, що письмову рознарядку в порядку, визначеному п. 4.1. договору, він не отримував, а відповідачем не надано належних доказів щодо її надсилання, тож у позивача не виник обов`язок щодо здійснення поставки. Окрім цього, рознарядка неналежним чином оформлена, оскільки не містить визначення місця поставки, підтвердження повноважень осіб підписантів рознарядки, відсутнє узгодження сторонами ціни та об`єму поставки, відсутня печатка відповідача на рознарядці.

Позивач наголошує, що письмова рознарядка на 200т не направлена та не отримана ним в оригіналі, що є порушенням встановленого договором порядку. Порушення порядку направлення рознарядки та надання її поза межами строку дії договору призвело до відсутності підстав для виникнення обов`язку щодо поставки товару.

При цьому, обов`язок здійснити поставку міг виникнути та існувати у позивача тільки у випадку належного подання відповідачем рознарядки у строк до 31.12.2020р. Порушення постачальником порядку направлення та оформлення рознарядки неналежним чином не створює у позивача обов`язок здійснити поставку та не існує поза межами договору, який виконаний належним чином.

Враховуючи вихід судді Мостепаненко Ю.І. з лікарняного, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. підготовче засідання у справі призначено на 09.06.2021р.

Також, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. залишено без руху зустрічну позовну заяву ДП «МТП «Южний» до ТОВ «Софія Ойл» про стягнення 2 270 657,97 грн. на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України.

02.06.2021р. до суду від ДП «МТП» Южний» надійшов відзив на позовну заяву (уточнений) (вх.№14865/21), де останній вказує, що раніше ним було помилково надано відзив за вих.№3502/01/102/21 від 23.04.2021р., у зв`язку з чим Порт просить суд продовжити процесуальний строк на подання даного відзиву на позов та прийняти його до розгляду.

Зазначаючи про необгрунтованість та безпідставність позову, Порт у відзиві вказує, що дійсно, 16.12.2020р., відповідно до п. 4.1. договору, на електронну адресу позивача було направлено рознарядку №224-63/14 від 16.12.2020р., при цьому, оригінал вказаної рознарядки був відправлений поштовим відправленням (листом з описом вкладення) за адресою, вказаною в п. 10 договору, номер поштового відправлення 100. Враховуючи, що 16.12.2020р. ТОВ «Софія Ойл» електронною поштою було отримано рознарядку, здійснити поставку товару на її підставі позивач мав у строк до 23.12.2020р., чого зроблено не було.

Спростовуючи твердження позивача, Порт зазначає, що поставка товару та його прийняття покупцем в обсязі, визначеному Договором, відповідно до рознарядки №224-63/14 від 16.12.2020р., може бути здійснена й після 31.12.2020р.

Також, ДП «МТП «Южний» вказує, що, враховуючи те, що зобов`язання ТОВ «Софія Ойл» щодо поставки товару у кількості 200т на суму 4 009 992 грн. не виконано, - відсутній факт виконання Договору, та відповідно, відсутні підстави задля повернення забезпечення виконання Договору, згідно п. 5.3.3. Договору.

При цьому, Порт звертає увагу суду на безпідставність посилань позивача на неналежне оформлення рознарядки №224-63/14 від 16.12.2020р., оскільки без жодних зауважень він попередньо виконав рознарядку №224-63/ від 14.12.2020р. за договором №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р., оформлену ідентично рознарядці №224-63/14 від 16.12.2020р.

Порт зазначає про відсутність об`єктивних обставин для внесення змін до договору №Т/БП-321/20 в частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі наданих позивачем довідок ДП «Держзовнішінформ», про що ним надавались обгрунтовані відповіді на листи ТОВ «Софія Ойл», та те, що товариство, у разі безпідставної, на його думку, відмови ДП „МТП „Южний від укладання додаткової угоди про збільшення вартості товару, не позбавлено права звернутись до суду з вимогою про зміну умов договору в порядку ст. 651, 652 ЦК України.

Таким чином, Порт вважає, що обов`язок з повернення забезпечення виконання на суму 200 499,60 грн. не настав, що свідчить про передчасність вимоги ТОВ «Софія Ойл» та відсутність порушеного права, за захистом якого останній звернувся. Окрім цього, вказуює на необґрунтоване нарахування товариством пені 0,1% та штрафу 7% на суму боргу, оскільки ч. 2 ст. 231 ГК України передбачає відповідальність саме за порушення негрошового зобов`язання.

Разом з відзивом Портом подано клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву (вх.№14867/21 від 02.06.2021р.).

03.06.2021р. до суду від ТОВ «Софія Ойл» надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку EasyCon, яке задоволено. ухвалою суду від 03.06.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.06.2021р. повернуто без розгляду відповідь на відзив ТОВ «Софія Ойл» (вх.№12574/21 від 11.05.2021р.), з огляду на відсутність підпису представника позивача згідно вимог ч. 4 ст. 170 ГПК України.

07.06.2021р. до суду від ТОВ «Софія Ойл» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №15272/21).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2021р. зустрічну позовну заяву ДП «МТП «Южний» (вх.№1173/21 від 26.04.2021р.) залишено без розгляду, з огляду на неусунення ДП «МТП «Южний» недоліків позовної заяви протягом встановленого судом строку на підставі ч. 13 ст. 176 ГПК України.

09.06.2021р. від ТОВ «Софія Ойл» надійшло клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для отримання та подання позивачем нових доказів (вх.№15641/21).

В судовому засіданні 09.06.2021р. представник ТОВ «Софія Ойл» просив суд долучити до матеріалів справи документи, що надійшли разом із клопотанням 07.06.2021р., яке задоволено протокольною ухвалою суду від 09.06.2021р. Окрім цього, представник ДП «МТП «Южний» заявив усне клопотання, відповідно до якого просив суд не приймати до уваги відзив, поданий 23.04.2021р., з огляду на те, що він поданий помилково. Також, підтримав заявлене у клопотанні продовження процесуального строку на подання відзиву, просив суд долучити до матеріалів справи відзив (уточнений), який надійшов на адресу суду 02.06.2021р.

Судом, на задоволення клопотання представника відповідача, протокольно продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позов та долучено його до матеріалів справи. Окрім цього, протокольною ухвалою суду від 09.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 30.06.2021р.

11.06.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№15887/21), ідентичне за змістом із клопотанням від 09.06.2021р. за вх. №15641/21.

25.06.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на уточнений відзив відповідача (вх.№ 17150/21), в якій позивач знову повідомив суд, що ним в період дії договору не була отримана рознарядка на поставку товару у кількості 200т засобами поштового зв`язку в порядку, передбаченому п. 4.1 Договору. При цьому, ТОВ «Софія Ойл» звертає увагу суду, що відповідачем додано до відзиву копію опису вкладення у цінний лист, з якого неможливо встановити зв`язок між направленими документами (в описі зазначено кількість 2) та договором №Т/БП-321/20, ідентифікувати їх. Разом з тим, відсутній поштовий чек про оплату за здійснення поштового відправлення.

В свою чергу, позивач вказує, що він вчинив всі дії щодо належного виконання договору в межах строку дії договору та не відмовлявся від здійснення поставки, у випадку належного оформлення рознарядки, подання документів, якими підтверджуються повноваження підписантів, узгодження істотних умов (ціна та обсяг поставки) шляхом неодноразового направлення листів відповідачу.

29.06.2021р. до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог та збільшення розміру позовних вимог (вх. №17243/21), в якій позивач просив суд стягнути з ДП «МТП «Южний» 276 063,79 грн., з яких: 200 499,60 грн. - суми забезпечення виконання договору, 32 280.44 грн. пеня, 14 034,97 грн. штраф , 2 653,19 грн. 3% річних, 12 310,68 грн. інфляційні збитк, 14 284,91 грн. збитки. У зазначеній заяві позивачем здійснено перерахунок: розміру 3% річних за період з 13.01.2021р. по 22.06.2021р., інфляційних втрат за період з січня 2021р. по травень 2021р.; пені, нарахованої за ч. 2 ст. 231 ГК України, у розмірі 0,1 % від вартості товарів (робіт, послуг) за період з 13.01.2021р. по 16.06.2021р. Позивачем також заявлено додаткову вимогу про стягнення з відповідача збитків в розмірі 14 284,91 грн., які є додатковими витратами, понесеними стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

29.06.2021р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№ 17241/21)

Судове засідання, призначене на 30.06.2021р., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 29.06.2021р.

07.07.2021р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на уточнений відзив (вх.№18189/21), в яких останній спростовує твердження позивача про ігнорування ДП «МТП «Южний» звернень відносно перегляду ціни договору та неможливості вчинення будь-яких дій на підставі договору у зв`язку із закінченням строку його дії 31.12.2020р.

Спростовуючи доводи позивача в частині неналежного надіслання рознарядки, вказує, що рознарядку №224-63/14 від 16.12.2020р. було направлено на вказану позивачем у тендерній пропозиції та договорі електронну адресу, а також поштовим відправленням (листом з описом вкладення) за адресою, яка вказана у розділі 10 договору, номер поштового відправлення 100.

Окрім цього вказує, що відмова позивача від виконання обов`язку, зокрема шляхом надсилання на адресу відповідача листів від 06.01.2021р. №05/06-01 та від 13.01.2021р. №09/13-01 із проханням повернути суму грошового забезпечення до повного виконання своїх зобов`язань, фактично призводить до зміни ним умов договору в односторонньому порядку або односторонньої відмови від виконання його умов. В свою чергу, невиконання ТОВ «Софія Ойл» своїх обов`язків щодо поставки товару у визначеному договором обсязі свідчить про ненастання та відсутність у відповідача обов`язку з повернення грошового забезпечення на підставі пп. 5.3.3 п. 5.3 договору, а відтак відсутнє і право у позивача вимагати повернення грошового забезпечення та нараховувати пеню, 3% річних та інфляційні витрати на суму прострочення.

Враховуючи вихід судді Мостепаненко Ю.І. з лікарняного, ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.07.2021р. призначено підготовче засідання у справі на 26.07.2021р. о 10:00, визначивши попередньо дату та час судового засідання для розгляду справи по суті 26.07.2021р. о 10:30.

12.07.2021р. до суду від позивача надійшли доповнення до позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки (вх. №18564/21), в яких позивач вказує, що відповідач безпідставно посилається на тотожність місцезнаходження юридичної особи та складу для зберігання нафтопродуктів, а сторонами, в свою чергу, протягом дії договору поставки належним чином не визначено місце виконання зобов`язання з поставки нафтопродуктів, тож протягом дії договору поставки - до 31.12.2020р. у позивача, як постачальника, не виникло жодних обов`язків, що не були виконані протягом строку дії договору.

22.07.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. №19709/21), а саме: копію адвокатського запиту за вих.№ 29/06-21/1 від 29.06.2021р., копію відповіді на адвокатський запит за вих. №5169/25/102/21 від 06.07.2021р., копію адвокатського запиту за вих.№ 29/06-21/3 від 29.06.2021р., копію відповіді на адвокатський запит за вих.№ 5168/25102/21 від 06.07.2021р., які позивач просив суд враховувати при розгляді клопотання про витребування доказів.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 26.07.2021р.:

- прийнято заяву ТОВ «Софія Ойл» про зміну позовних вимог та збільшення розміру позовних вимог (вх.№17243/21 від 29.06.2021р.) в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 261 778,88 грн., з яких: 200 499,60 грн. сума забезпечення виконання договору, 32 280,44 грн. пеня, 14 034,97 грн. штраф, 2 653,19 грн. 3% річних та 12 310,68 грн. інфляційних витрат - до розгляду, та відмовлено в прийнятті до розгляду заяви ТОВ «Софія Ойл» про зміну позовних вимог та збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення з ДП МТП Южний збитків у сумі 14 284,91 грн., з огляду на те, що така заява в цій частині направлена на одночасну зміну предмета і підстав позову, що суперечить нормам ГПК України;

- у задоволенні клопотання про поновлення ТОВ «Софія Ойл» строку для подання клопотання про витребування доказів (вх.№ 17241/21 від 29.06.2021р.) відмовлено.

В судовому засіданні 26.07.2021р. судом долучено до матеріалів справи клопотання про долучення додаткових документів (вх.№19709/21 від 22.07.2021р.), при цьому, доповнення позивача до позовної заяви (вх.№18564/21 від 12.07.2021р.) розцінено судом, як додаткові письмові пояснення, подані в порядку ст.161 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2021р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу №916/840/21 до розгляду по суті в засіданні суду на 26.07.2021 р. о 10:44.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 25.08.2021р.

16.08.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання (вх. №21844/21) про проведення судового засідання, призначеного на 25.08.2021р., в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon», яке ухвалою суду від 17.08.2021р. задоволено.

20.08.2021р. до суду від позивача надійшла заява щодо уточнення розміру понесених витрат на правову допомогу (вх.№22250/21).

25.08.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№22277/21) про долучення документів до матеріалів справи, в обґрунтування якого позивач вказує, що в межах справи №916/842/21, яка перебуває в провадженні Господарського суду Одеської області, 11.08.2021р. - під час розгляду справи по суті представником ДП «МТП`Южний» вказано, що описом вкладення в цінний лист №100 підтверджено направлення двох рознарядок за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р. 12.08.2021р. Господарським судом Одеської області винесено рішення у справі № 916/842/21 про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Софія Ойл» до ДП «МТП`Южний» про стягнення заборгованості за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р. Таким чином, позивач вважає, що описом вкладення у цінний лист за №100 відповідач намагається підтвердити направлення рознарядки як за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р., так і за договором поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р.

Враховуючи, що пояснення Порту в рамках справи № 916/842/21 щодо опису вкладення були надані лише 11.08.2021р. та зафіксовані на технічному записі судового засідання, ТОВ «Софія Ойл» зазначає, що не володіло такими доказами раніше, з огляду на що просить суд поновити строк на подання клопотання та долучити до матеріалів справи: технічний запис судового засідання по справі №916/842/21 від 11.08.2021р., копію супровідного листа щодо направлення позивачу диску з технічним записом судового засідання від 11.08.2021р., фотокопії матеріалів справи №916/842/21 про долучення відповідачем опису вкладення у цінний лист за номером №100.

Згідно ч. 1, ч. 8 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В судовому засіданні 25.08.2021р. суд, розглянувши клопотання позивача (вх. №22277/21), визнав поважними причини неподання таких доказів у встановлений законом строк, та протокольною ухвалою поновив строк на їх подачу, долучивши до матеріалів справи додані позивачем докази

В судовому засіданні 25.08.2021р. під час з`ясування обставин справи, представник відповідача пояснив, що, дійсно, в матеріалах справи №№916/842/21 міститься копія опису вкладення у цінний лист №100, як підтвердження направлення однієї рознарядки за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р. При цьому, з опису вкладення вбачається, що на адресу ТОВ «Софія Ойл» було направлено дві рознарядки, одна за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р., друга за договором №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р. При цьому, факт направлення листом з описом вкладення №100 саме рознарядки за вих.№224-63/14 від 16.12.2020р. за договором №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р. підтверджується наявною в матеріалах справи перепискою сторін.

Також, в судовому засіданні 25.08.2021р. в заключних словах:

- представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 261 778,88 грн., з яких: 200 499,60 грн. сума забезпечення виконання договору, 32 280,44 грн. пеня, 14 034,97 грн. штраф, 2 653,19 грн. 3% річних та 12 310,68 грн. інфляційних витрат, а також витрати по сплаті судового збору.

- представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у заявах по суті спору.

В судовому засіданні 25.08.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На виконання тендерних вимог, 04.12.2020р. ТОВ «Софія Ойл» сплачено на користь ДП «МТП «Южний» забезпечення виконання договору про закупівлю в розмірі 5% вартості договору 200 499,60 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №4727 від 04.12.2020р.

08.12.2020р. між ДП «МТП «Южний» (покупець) та ТОВ «Софія Ойл» (постачальник) укладено договір поставки №Т/БП-321/20, за яким постачальник зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець прийняти та оплатити паливо дизельне за цінами та у кількості, які вказані в Додатку №1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, найменування товару визначається згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015.

Згідно п. 1.3 договору, поставка палива здійснюється партіями, автомобільним транспортом, постачальником та за його рахунок на склад покупця.

Згідно п. 2.1 договору, загальна сума договору складає 4 009 992,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 668 332,00грн.

Згідно п. 2.1.1 договору, ціна на паливо, визначена у Додатку №1 (специфікація) до цього договору, може бути змінена постачальником та покупцем у разі зміни ціни на паливо на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому договорі. При цьому, постачальник або покупець підтверджує зміну ціни на паливо довідкою, виданою ДП «Держзовнішінформ» з урахуванням умов постачання.

Згідно п. 2.2 договору, покупець здійснює оплату за поставлене паливо протягом 60-ти банківських днів з дати поставки палива на склад покупця та оформлення видаткової накладної, оригіналу рахунку та податкової накладної з визначеними кодами щодо товарів, робіт та послуг відповідно до ДК, та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог чинного законодавства, та зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД за операціями з реалізації пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством та за наявності повного пакету належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. В разі відмови у реєстрації податкової накладної у ЄРПН та зареєстрованої в ЄРПН акцизної накладної оплата рахунків відкладається до вирішення питання. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно п. 3.2. договору, факт поставленого покупцю з боку постачальника палива підтверджується видатковою накладною та товарно-транспортною накладною.

Згідно п. 4.1. договору, поставка палива здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати направлення покупцем письмової рознарядки (заявки) постачальнику на поставку товару.

Письмова рознарядка може направлятись засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою з обов`язковим направленням оригіналу письмової рознарядки (заявки) поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Письмові рознарядки (заявки), направлені факсом або електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватись сторонами договору. Належним підтвердженням направлення письмової рознарядки (заявки) та її отримання стороною є звичайне технічне підтвердження покупця про відправлення документу: звіт факсимільного апарату, звіт серверу про відправлення електронного повідомлення тощо.

Згідно п. 4.2 договору, датою поставки палива вважається дата передачі палива на склад покупця, яка визначається в товарно-транспортній накладній.

Згідно п. 5.3.3 договору, до укладання цього договору постачальник зобов`язаний внести забезпечення його виконання у розмірі не менше 200 499,60 грн. згідно з умовами, зазначеними у тендерній документації. Забезпечення виконання цього договору повертається постачальнику після виконання постачальником договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними, у випадках, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», а також згідно з умовами, визначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно п. 6.1. договору, у випадку порушення зобов`язання, що випливає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому договорі.

Згідно п. 6.2 договору, за порушення постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30-ть днів додатково стягується штраф в розмірі 15 % вказаної вартості.

Згідно п. 7.1 договору, договір набуває чинності з моменту його укладання і діє по 31.12.2020р., а в частині обов`язків, що виникли в період дії цього договору, і відповідальність за їх невиконання до повного їх виконання, проведеного належним чином, і за вимогою кредитора про відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки.

Згідно п. 8.2 договору, всі зміни та доповнення до цього договору оформлюються шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно специфікації, що є Додатком №1 до договору постачання №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р., сторони домовились щодо поставки палива дизельного ULSD 10 PPM (вміст сірки до 10 мг/кг), 200 т, ціна за одиницю без ПДВ 16 708,30 грн., загальна вартість без ПДВ 3 341 660,00 грн., загальна сума ПДВ 668 332,00 грн., загальна вартість з ПДВ 4 009 992,00 грн.

Листом від 10.12.2020р. за вих.№131/10-12 позивач повідомив відповідача про наявність підстав для зміни ціни на паливо відповідно до положень п. 2.1.1 договору, у зв`язку з коливанням ціни на паливо на ринку в період з 18.11.2020р. по 07.12.2020р., на підтвердження чого надано довідку з ДП «Держзовнішінформ» №122/167 від 10.12.2020р., та просив відповідача укласти додаткову угоду до договору, що передбачає внесення відповідних змін в частині збільшення ціни за одиницю товару, зменшення обсягу та зміни загальної суми договору.

16.12.2020р. ДП «МТП «Южний» складено рознарядку за вих.№ 224-63/14 на поставку товару: паливо дизельне ULSD 10 PPM (вміст сірки до 10 мг/кг), 200 т, ціна за одиницю без ПДВ 16 708,30 грн., загальна вартість без ПДВ 3 341 660,00 грн., загальна сума ПДВ 668 332,00 грн., загальна вартість з ПДВ 4 009 992,00 грн. Рознарядка складена за підписом головного інженера О.С. Янішевського та начальника бази постачання В.В. Алексєєва, яка направлена на електронну адресу позивача 16.12.2020р.

В свою чергу, листом від 16.12.2020р. за вих.№137/16-12 позивач повідомив відповідача про наявність підстав для зміни ціни на паливо, відповідно до положень п. 2.1.1 договору, у зв`язку з коливанням ціни на паливо на ринку в період з 18.11.2020р. по 09.12.2020р., на підтвердження чого надано довідку з ДП «Держзовнішінформ» №122/293 від 16.12.2020р., та просив відповідача укласти додаткову угоду до договору, що передбачає внесення відповідних змін в частині збільшення ціни за одиницю товару.

Листом №7696/12/224/20 від 17.12.2020р. відповідач повідомив позивача про отримання листа від 16.12.2020р. №137/16-12, про необґрунтованість обраного позивачем періоду для порівняння цін на паливо та відсутність підстав для укладення додаткової угоди.

Листом №7855/12/224/20 від 22.12.2020р. відповідач повідомив позивача, що 23.12.2020р. є останнім днем поставки дизельного палива, зокрема, згідно договору Т/БП-321/20 від 08.12.2020р., та просив розпочати поставку палива згідно умов договору.

Листом №145/23-12 від 23.12.2020р. позивач втретє повідомив відповідача про наявність підстав для зміни ціни на паливо, відповідно до положень п. 2.1.1 договору, у зв`язку з коливанням ціни на паливо на ринку в період з 09.12.2020р. по 22.12.2020р., на підтвердження чого надано довідку з ДП «Держзовнішінформ» №12/90 від 23.12.2020р., та просив відповідача укласти додаткову угоду до договору, що передбачає внесення відповідних змін в частині збільшення ціни за одиницю товару та, відповідно, зменшення обсягу закупівлі.

Листом №146/23-12 від 23.12.2020р. на лист №7855/12/224/20 від 22.12.2020р. ТОВ «Софія Ойл» повідомило ДП «МТП «Южний» про отримання на електронну адресу рознарядки за вих.№224/63/14 від 16.12.2020р. на поставку палива дизельного у кількості 200т, однак постачальник позбавлений можливості належним чином виконати поставку палива, з огляду на відсутність зазначення у вказаній рознарядці місця поставки товару, що є істотною умовою договору, а сам договір не містить визначення складу покупця та конкретної адреси такого складу, у зв`язку з чим просив надати належним чином оформлену рознарядку. До того ж, постачальник повідомив про ненадання покупцем підписаного ним оригіналу примірника договору №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р.

Листом №150/28-12 від 28.12.2020р. у відповідь на лист №7855/12/224/20 від 22.12.2020р. позивач просив відповідача направити проект додаткових угод щодо доповнення, серед іншого, договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р., визначенням складу покупця, з конкретно визначеним місцем поставки товару та усіма необхідними даними для здійснення поставки.

Окрім цього, листом за вих.№151/30.12 від 30.12.2020р. позивач повторно повідомив відповідача про неможливість здійснення поставки товару у зв`язку з неналежним оформленням рознарядки, а також зазначив, що отримана електронною поштою рознарядка за вих.№224/63/14 від 16.12.2020р. містить підписи осіб, повноваження яких не підтверджені, та рознарядка не містить печатки підприємства, що викликає сумнів у правомірності її подання, зазначивши, що від Порту не отримано оригіналу такої рознарядки, як то передбачено п. 4.1 Договору, у зв`язку з чим просив направити належним чином складену рознарядку з усіма необхідними даними для здійснення поставки.

Листом за вих.№05/06-01 від 06.01.2021р. позивач повідомив відповідача про те, що за час дії договору він не отримував рознарядки покупця, які б відповідали умовам договору, про що постачальник повідомив покупця листами за вих.№146/23-12 від 23.12.2020р., №150/28-12 від 28.12.2020р. та 151/30-12 від 30.12.2020р. При цьому, враховуючи, що термін договору закінчився 31.12.2020р., сплачене ним забезпечення в розмірі 200 499,60 грн. має бути повернуто до 12.01.2021р.

Листом за вих.№ 09/13-01 від 13.01.2021р. ТОВ «Софія Ойл» повторно звернулось до ДП «МТП «Южний» з вимогою про повернення внесеного забезпечення виконання в розмірі 200 499,60 грн.

Листом № 330/12/224/21 від 15.01.2021р. Порт повідомив позивача, що адреса поставки товару вбачається з тендерної документації, при цьому ТОВ «Софія Ойл» вже поставляло Порту дизельне пальне, та запитань щодо знаходження складу покупця не виникало.

Листом від 15.01.2021р. за вих.№331/12/224/21 у відповідь на лист №146/23-12 від 23.12.2020р. ДП «МТП «Южний» повідомив позивача, що оригінал рознарядки був відправлений поштовим відправленням (листом з описом вкладення) за вказаною в розділі 10 договору адресою, номер поштового відправлення 100.

Щодо твердження про те, що постачальник позбавлений можливості належним чином виконати поставку палива, з огляду на відсутність зазначення у рознарядці місця поставки товару, зазначив, що у тендерній документації «Розділ 1 п.2.2. Загальні положення» вказана адреса ДП «МТП «Южний» та згідно «Додатку №2. Пропозиція», яка подається разом з тендерною документацією зазначено, що «вивчивши тендерну документацію та технічну специфікацію, на виконання зазначеного вище, ми, уповноважені на подання тендерної пропозиції, маємо можливість та погоджуємось виконати вимоги замовника». Тобто, подаючи свою пропозицію, ТОВ «Софія Ойл» було зрозуміло всі умови поставки палива до ДП «МТП «Южний» та, відповідно, надано своє погодження на укладення договору. Крім того, в розділі 10 договору «Реквізити сторін» чітко вказано адресу ДП «МТП «Южний»: 65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, що виключає будь-які сумніви щодо адреси знаходження складу покупця (дане місце виконання договору також вказано в електронній системі державних закупівель (закупівля №7955268).

Окрім цього, листом №332/12/224/21 від 15.01.2021р. відповідач повідомив позивача, що рознарядка на поставку товару, зокрема за №224-63/14 були підписані уповноваженими особами ДП «МТП «Южний», згідно з порядком, встановленим на підприємстві. Окрім цього, відповідач звернув увагу, що позивачем вже була виконана аналогічна рознарядка №224-63/13 за договором №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р.

Листом від 16.01.2021р. за вих.№329/12/224/21 у відповідь на листи позивача №144/23-12 від 23.12.2020р. та №145/23-12 від 23.12.2020р., відповідач повідомив, що рознарядка на поставку товару №224-63-14 була направлена на адресу позивача ще 16.12.2020р., тому поставка палива повинна була бути здійснена у строк до 23.12.2020р. включно за ціною, згідно договору поставки. Однак, станом на 23.12.2020р. ДП «МТП «Южний» товар не отримало, тому вказані рознарядки не підлягають скасуванню.

Зважаючи на закінчення строку дії договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р., відсутність належним чином оформленої рознарядки на поставку, позивач вважає вказаний договір виконаним, з огляду на закінчення строку його дії 31.12.2020р., що і стало підставою для звернення до ДП «МТП «Южний» про повернення суми внесеного ТОВ «Софія Ойл» забезпечення виконання договору. Однак, невиконання Портом вимог ТОВ «Софія Ойл» про повернення суми внесеного забезпечення виконання договору, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Ч. 1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Ст. 193 Господарського Кодексу України та ст. 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно із статтею 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Так, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача суми внесеного позивачем забезпечення виконання договору, розмір якого, згідно п. 5.3.3 договору, складає 200 499,60 грн., та яке було сплачено позивачем на користь ДП «МТП «Южний» 04.12.2020р., що підтверджується копією платіжного доручення №4727 від 04.12.2020р., наявного в матеріалах справи та не заперечується жодною із сторін.

Як на правову підставу позовних вимог в цій частині позивач посилається на положення ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 5.3.3 договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Вказаним положенням Закону кореспондують і умови п. 5.3.3 договору поставки.

Позивач вказує, що договір фактично є виконаним, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, та ненадходженням протягом строку дії договору від відповідача належним чином оформленої рознарядки на поставку товару в порядку, визначеному п. 4.1. договору, що є підставою для повернення відповідачем внесеної суми сплаченого позивачем забезпечення виконання зобов`язання.

Так, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача суми внесеного позивачем забезпечення виконання договору, розмір якого, згідно п. 5.3.3 договору, складає 200 499,60 грн., та яке було сплачено позивачем на користь ДП «МТП «Южний» 04.12.2020р., що підтверджується копією платіжного доручення №4727 від 04.12.2020р., наявного в матеріалах справи та не заперечується жодною із сторін.

Як на правову підставу позовних вимог в цій частині позивач посилається на положення ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 5.3.3 договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Вказаним положенням Закону кореспондують і умови п. 5.3.3 договору поставки.

Позивач вказує, що договір фактично є виконаним, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, та ненадходженням протягом строку дії договору від відповідача належним чином оформленої рознарядки на поставку товару в порядку, визначеному п. 4.1. договору, що є підставою для повернення відповідачем внесеної суми сплаченого позивачем забезпечення виконання зобов`язання.

Надаючи оцінку доводам позивача в цій частині, судом встановлено, що 08.12.2020р. між ДП «МТП «Южний» (покупець) та ТОВ «Софія Ойл» (постачальник) укладено договір поставки №Т/БП-321/20, за яким постачальник зобов`язався поставити на склад покупця, а покупець прийняти та оплатити паливо дизельне за цінами та у кількості, які вказані в Додатку №1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.1 договору).

Згідно специфікації, що є Додатком №1 до договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р., сторони домовились щодо поставки палива дизельного ULSD 10 PPM (вміст сірки до 10 мг/кг), 200 т, ціна за одиницю без ПДВ 16 708,30 грн., загальна вартість без ПДВ 3 341 660,00 грн., загальна сума ПДВ 668 332,00 грн., загальна вартість з ПДВ 4 009 992,00 грн.

Сторони узгодили у п. 4.1. договору, що поставка палива здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати направлення покупцем письмової рознарядки (заявки) постачальнику на поставку товару. Письмова рознарядка може направлятись засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою з обов`язковим направленням оригіналу письмової рознарядки (заявки) поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Письмові рознарядки (заявки), направлені факсом або електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватись сторонами договору. Належним підтвердженням направлення письмової рознарядки (заявки) та її отримання стороною є звичайне технічне підтвердження покупця про відправлення документу: звіт факсимільного апарату, звіт серверу про відправлення електронного повідомлення тощо.

На виконання п. 4.1. договору поставки, 16.12.2020р. ДП «МТП «Южний» складено рознарядку за вих.№ 224-63/14 на поставку товару: паливо дизельне ULSD 10 PPM (вміст сірки до 10 мг/кг), 200 т, ціна за одиницю без ПДВ 16 708,30 грн., загальна вартість без ПДВ 3 341 660,00 грн., загальна сума ПДВ 668 332,00 грн., загальна вартість з ПДВ 4009 992,00 грн.

Рознарядка складена за підписом головного інженера О.С. Янішевського та начальника бази постачання В.В. Алексєєва та направлена на електронну адресу ТОВ «Софія Ойл», зазначену в п. 10 договору поставки, що не заперечується жодною із сторін.

На підтвердження направлення на адресу позивача рознарядки за вих.№ 224-63/14 від 16.12.2020р. відповідачем надано копію опису вкладення №100, згідно опису рознарядка, 2 шт/арк.

Дослідивши вказаний опис, судом встановлено, що з його змісту не вбачається можливим ідентифікувати, яку саме рознарядку направлено на адресу позивача та за яким договором.

Як встановлено судом, в рамках справи № 916/842/21 Господарським судом Одеської області розглядався спір між ТОВ „Софія Ойл та ДП «МТП`Южний» щодо обставин виконання умов договору поставки № Т/БП-320/20 від 08.12.2020р.

12.08.2021р. Господарський суд Одеської області у справі №916/842/21, ухвалив рішення, яким позовну заяву ТОВ „Софія Ойл задовольнив частково, стягнув з Державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія Ойл суму забезпечення виконання договору у розмірі 200499 грн. 60 коп., 3% річних у розмірі 1120 грн. 60 коп., інфляційні втрати у розмірі 4631 грн. 54 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3093 грн. 78 коп.; в іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія Ойл відмовив; у задоволенні зустрічних позовних вимог Державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний відмовив в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги, що рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р. у справі №916/842/21 станом на день розгляду цієї справи не набрало законної сили, суд відхиляє посилання позивача на встановлення судом в межах вказаної справи обставин направлення відповідачем рознарядок з описом вкладення №100 лише за договором поставки №Т/БП-320/20 від 08.12.2020р.

Суд також враховує положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд не вважає достатнім доказом направлення на адресу ТОВ «Софія Ойл» листом з описом вкладення №100 саме рознарядки за вих.№ 224-63/14 від 16.12.2020р. посилання на такі обставини в листі ДП «МТП «Южний» за вих.№331/12/224/21 від 15.01.2021р., оскільки вказаний документ складений одноособово відповідачем.

Окрім цього, за змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно до Правил, належним доказом надіслання відправлення є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку) та фіскальний чек.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній оригінал чи копія поштової квитанції та фіскального чеку на поштове відправлення №100.

При цьому, з аналізу положень п. 4.1. договору поставки вбачається, що дія по направленню рознарядки складається з двох різних, але одночасних дій, які повинні сприйматися нерозривними у контексті направлення рознарядки постачальнику продукції, а саме направлення письмової рознарядки в оригіналі поштою та у сканкопії на електронну адресу, а тому вони є обов`язковими умовами. Саме виконання та наявність обох дій є початком виникнення обов`язку у постачальника на поставку продукції. Разом з тим, невиконання однієї із частин такої умови є наслідком невідповідності дій умовам п. 4.1. договору.

Таким чином, опис вкладення у цінний лист №100 судом не приймається, в якості належного доказу направлення вих.№ 224-63/14 від 16.12.2020р. рознарядки за договором поставки №Т/БП-320/21 від 08.12.2020р.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його укладання і діє по 31.12.2020р., а в частині обов`язків, що виникли в період дії цього договору, і відповідальність за їх невиконання до повного їх виконання, проведеного належним чином, і за вимогою кредитора про відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

На спростування доводів та тверджень відповідача, суд зазначає, що укладений між сторонами договір має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, в рівній мірі, отже у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням і другою стороною свого обов`язку також. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому, в даному випадку, договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то, відповідно, друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З огляду на встановлені судом обставини невиконання відповідачем свого обов`язку з належного направлення оригіналу рознарядки на адресу ТОВ «Софія Ойл» в межах строку дії договору поставки до 31.12.2020р., суд доходить висновку про невиникнення у позивача, як постачальника, обов`язку з поставки палива згідно обумовленого в п. 4.1. договору сторонами строку та в межах строку дії договору поставки.

Окрім цього, суд зазначає, що з умов Договору та змісту рознарядки вбачається, що місце виконання зобов`язання з поставки нафтопродуктів сторонами належним чином не визначено, також воно є невстановленим у розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 532 ЦК України.

Посилання ДП «МТП «Южний» на виконання позивачем аналогічно оформленої рознарядки, наданої на виконання умов договору №Т-БП-320/21 від 08.12.2020р., суд не приймає, оскільки питання про належне/неналежне виконання сторонами договору №Т-БП-320/21 не є предметом розгляду у вказаній справі.

При цьому, як на підставу позовних вимог про стягнення внесеного забезпечення виконання договору, позивач посилається на закінчення строку дії договору та належне його виконання, зважаючи на відсутність виникнення обов`язку із поставки в межах строку дії договору.

Так, за приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Проаналізувавши умови розділів 5-7 Договору поставки, суд доходить висновку про пов`язаність можливості реалізації сторонами своїх прав виключно протягом дії договору, а отже наявність певних зобов`язань у іншої сторони згідно умов договору існує виключно за такими обов`язками, що виникли у період строку його дії, після реалізації іншою стороною своїх прав, направлених на належне подальше виконання умов договору. Таким чином, така дія покупця як направлення замовлення (рознарядки) з метою отримання в подальшому товару, могла бути реалізована виключно під час дії договору, тобто, до 31.12.2020 року, а отже, з урахуванням висновків суду щодо відсутності належного доведення з боку відповідача факту направлення рознарядки, як то було встановлено договором, в межах строку його дії, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності виникнення у нього протягом строку дії договору будь-яких обов`язків, встановлених договором щодо здійснення поставки.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо необхідності застосування висновків Верховного Суду по справі №910/9072/17 про існування зобов`язання постачальника поза межами строку дії договору, оскільки правовідносини, описані в рамках справи №910/9072/17 виникли на підставі договору підряду та вказують на те, що обов`язок сторони вчинити певні дії виник в межах строку дії договору, а у даній справі №916/842/21 - зобов`язання виникли на підставі договору поставки та обов`язок з поставки товару у постачальника в межах строку дії договору не виник взагалі, тож вказані правовідносини не є подібними.

На підставі встановлених обставин, суд дійщов висновку, що обов`язок позивача щодо здійснення поставки палива за договором поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р. не можна вважати таким, що виник, оскільки відповідачем порушено умови договору щодо порядку направлення рознарядки та фактично в односторонньому порядку відмовлено у проведенні виконання та досягнення згоди з істотних умов договору.

Відповідно до п. 5.3.3. Договору, зокрема, забезпечення виконання договору повертається постачальнику після виконання постачальником договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або Договору недійсними, у випадках, передбачених Законом України „Про публічні закупівлі, а також згідно з умовами, зазначеними в Договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Приймаючи до уваги, що покупцем належним чином не оформлено та не направлено рознарядку протягом строку дії договору поставки, а саме до 31.12.2020р., що призвело до відсутності обов`язку постачальника здійснити поставку товару, та свідчить про припинення зобов`язань сторін у зв`язку з закінченням строком дії договору, в межах якого не реалізовані права та обов`язки іншої сторони, направлені на виникнення певних зобов`язань у іншого учасника договірних відносин, обов`язок з повернення забезпечення виконання договору має відбутися не пізніше 5 банківських днів з дати виконання тих зобов`язань, що мали місце, тобто протягом 5 банківських днів після закінчення строку дії договору, що починає відлік 01 січня 2021 року та останній день для повернення забезпечення виконання договору - 12 січня 2021 року.

Судом встановлено, що листами за вих.№ 05/06-01 від 06.01.2021р. та за вих.№ 09/13-01 від 13.01.2021р. ТОВ «Софія Ойл» зверталось до ДП «МТП «Южний» з вимогою про повернення внесеного забезпечення виконання в розмірі 200 499,60 грн., які залишились без задоволення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Софія Ойл» в частині стягнення з відповідача суми забезпечення виконання договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р. в розмірі 200 499,60 грн.

Надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх.№17243/21) позивачем було здійснено нарахування 3% річних за період з 13.01.2021р. по 22.06.2021р. на суму заборгованості в розмірі 200 499,60 грн. в розмірі 2 653,19 грн., а також нарахування інфляційних втрат за період з січня 2021р. по травень 2021р. на вказану суму заборгованості в розмірі 12 310,68 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, судом встановлено його вірність та обґрунтованість, а вимоги про стягнення правомірними, що є підставою для їх задоволення.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобов`язання згідно ч.2 ст. 231 ГК України, зважаючи на наступне.

За умовами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 названого Кодексу).

Згідно з частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки (штрафу, пені) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, позивачем згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх.№17243/21 від 29.06.2021р.), на підставі ч. 1, абз 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, нараховано відповідачу пеню в розмірі 0,1% в сумі 32 280,44 грн. за прострочення повернення суми забезпечення виконання зобов`язання та штраф у розмірі 7% від вказаної суми в розмірі 14 034,97 грн. за порушення виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення грошового забезпечення на підставі п.п. 5.3.3. п. 5.3. договору поставки більш ніж на 30 днів.

Частиною 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеняу розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд зауважує, що вказаною нормою встановлено відповідальність боржника за несвоєчасне виконання саме негрошового зобов`язання, тоді як позивачем визначено підставою для нарахування вказаних штрафних санкцій саме порушення відповідачем грошового зобов`язання, у зв`язку з чим положення абз. 3 ч.2 ст. 231 ГК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

В свою чергу, розділом 6 договору поставки №Т/БП-321/20 від 08.12.2020р. сторонами не узгоджено відповідальність за несвоєчасне повернення покупцем суми забезпечення виконання зобов`язання у вигляді сплати пені та штрафу.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача 200 499,60 грн. суми забезпечення виконання договору, 2 653, 19 грн. 3% річних та 12 310,68 грн. інфляційні збитки.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, з урахуванням заяви позивача про надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду (вх.№22250/21 від 20.08.2021р.), згідно ч.8 ст. 129 ГПК України, суд, керуючись ст.221 та п.5 ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) на 06 вересня 2021р. о 14:00.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (08131, Київська область, Києво- Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Південна, буд. 7, корп. 3, кв. 208, ) 200 499 (двісті тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 60 коп. суми забезпечення виконання договору, 2 653 (дві тисячі шістсот п`ятдесят три) грн. 19 коп. 3% річних, 12 310 (дванадцять тисяч триста десять) грн. 68 коп. інфляційних збитків, та 3 231 (три тисячі двісті тридцять одну) грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) на 06 вересня 2021 року о 14:00 год.

5. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань №15 (5 поверх), тел. (0482) 307-982.

6. Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 31 серпня 2021 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко