РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.08.2021Справа № 910/5514/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33; ідентифікаційний код: 16285602)

до Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ.В; ідентифікаційний код: 20033533)

про стягнення 50 280, 02 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик" про стягнення 73 181, 30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з огляду на те, що розмір заподіяних збитків перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № АК/7640316, то відповідально до ст. 1194 ЦК України на Товариство з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик" покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою сумою (лімітом відповідальності) в розмірі 73 181, 30 грн (173 181, 30 грн - 100 000, 00 грн).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству "Страхова компанія "Інго" п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору (оригінал платіжного доручення) в розмірі 2 270, 00 грн.

23.04.2021 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на виконання вимог суду, були подані докази на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

08.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, замінити відповідача у справі на ПрАТ "СК "Уніка" як на належного та витребувати у останнього додаткові докази.

14.06.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та заява про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" про заміну неналежного відповідача та замінено неналежного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик" на належного - Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Уніка".

Також в даній ухвалі зазначено, що заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, приймається судом до розгляду, а подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням.

30.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд вказує, що з огляду на те, що ухвалою суду від 29.06.2021 неналежного відповідача було замінено на належного, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик" при вирішення спору по суті не береться судом до уваги.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" (страхувальник) укладено договір страхування № 250554343.17, відповідно до умов якого в тому числі застраховано транспортний засіб Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

02.04.2018 в м. Києві по вул. Бережанська 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" згідно полісу № АК/76400316.

Відповідно до довідки НПУ від 02.04.2018 про ДТП та постанови Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/4742/18 від 15.05.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд вказує, що згідно наявних в матеріалах справи доказів транспортний засіб Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик", а ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом станом на 02.04.2018 перебував у трудових відносинах із вказаним товариством.

Страхувальник повідомив позивача про ДТП, яка сталася 02.04.2018 та звернувся із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування - ТОВ "Саміт Мотороз Україна".

На підставі рахунків-фактур ТОВ "Саміт Мотороз Україна" № СМУ00008858 від 10.04.2018 та № СМУ00009910 від 17.04.2018, відповідно до страхового акту № 1672563 від 13.04.2018 та страхового акту № 1676589 від 18.04.2018 p., позивачем було сплачено страхове відшкодування на користь вказаного СТО у розмірі 173 181, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1226 від 03.05.2018 на суму 164 226, 40 грн та № 4754 від 24.04.2018 на суму 8 954, 90 грн.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи виплату позивачем суми страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до відповідача на залишкову суму в розмірі 73 181, 30 грн як до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Із уточненої позовної заяви також вбачається, що позивач у зв`язку із встановленням належного відповідача по даному спору також звертався із претензією щодо виплати суми страхового відшкодування в розмірі 73 181, 30 грн, яка в свою чергу відповідачем 02.06.2021 була частково задоволена та відповідно сплачено позивачу кошти в розмірі 22 901, 28 грн за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017.

Водночас, із відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачем у добровільному порядку на підставі першої претензії позивача № 2663 від 13.08.2018 на підставі страхового акту відповідача № 00255721 на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7640316 від 10.10.2017 було перераховано (в межах встановлених лімітів) позивачу кошти в розмірі 100 000, 00 грн згідно платіжного доручення № 045543 від 28.09.2018 із зазначенням призначення платежу: "страхове відшкодув.зр.дор №007090/4430/7640316 від 10/10/2017 без ПДВ. Претензія № 2663 від 13.08.2018. ".

Крім того, відповідач у своєму відзиві зазначив, що 10.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форвард-С Логістик" (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "СК "УНІКА" (страховик) також було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506, відповідно до якого застраховано автомобіль Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суд вказує, що договором № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017 встановлено ліміт відповідальності за шкоду нанесену майну третіх осіб - 500 000, 00 грн.

Відтак, відповідачем на підставі страхового акту № 00430439 від 01.06.2021 та на виконання умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017 згідно платіжного доручення № 224528 від 02.06.2021 було сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 22 901, 28 грн, а тому за розрахунками відповідача з огляду на те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, за розрахунками останнього, становить 122 901, 28 грн у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вина водія ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/4742/18 від 15.05.2018.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АК/7640316 та договором добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017 в загальному розмірі 173 181, 30 грн.

Судом встановлено, що між відповідачем та його страхувальником (ТОВ "Форвард-С Логістик") 10.10.2017 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7640316 та договір добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506.

Згідно умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7640316 від 10.10.2017 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить - 100 000, 00 грн, а договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017 такий ліміт становить - 500 000, 00 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7640316 від 10.10.2017 сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 100 000, 00 грн згідно платіжного доручення № 045443 від 28.09.2018.

Також на виконання умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017 відповідачем на користь позивача було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 22 901, 28 грн згідно платіжного доручення № 224528 від 02.06.2021.

Суд зазначає, що відповідачем 02.06.2021 було сплачено саме суму 22 901, 28 грн на підставі страхового акту № 00430439 від 01.06.2021, яку відповідно до відзиву на позовну заяву розраховано наступним чином: 122 901, 28 грн (вартість відновлювального ремонту за розрахунком відповідача) - 100 000, 00 грн = 22 901, 28 грн.

Водночас, суд звертає увагу відповідача на те, що зазначена ним сума вартості відновлювального ремонту в розмірі 122 901, 28 грн не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак не може братися судом до уваги при вирішенні спору по суті при тому що за розрахунками позивача загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала - 173 181, 30 грн.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи те, що позивачем виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 173 181, 30 грн, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 (працівника ТОВ "Форвард-С Логістик") станом на дату ДТП була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7640316 від 10.10.2017 та договором добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту № 007090/4409/1000506 від 10.10.2017, враховуючи те, що відповідачем було часткового відшкодовано позивачу кошти в розмірі 122 901, 28 грн, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ.В; ідентифікаційний код: 20033533) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33; ідентифікаційний код: 16285602) суму страхового відшкодування в розмірі 50 280 (п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят) грн 02 коп. та судовий збір 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.08.2021

Суддя Д.О. Баранов