ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.08.2021 Справа № 905/1182/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87501, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22, )

про стягнення 23 826,05 гривень, -

без виклику представників сторін

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 208 814,64 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажу без поважних причин, які б давали право залізниці на збільшення терміну доставки, тому за ним налічується штраф за прострочення доставки вантажу, який підлягає стягненню.

Ухвалою суду від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1182/21, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

На електрону пошту суду 29.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що розділі 49 залізничних накладних №48170849 від 25.04.2021, 48188767 від 26.04.2021, №48205868 від 27.04.2021 складені акти загальної форми №216 від 28.04.2021, №259 від 01.05.2021, №258 від 01.05.2021 про продовження терміну доставки вантажу. Відповідачем заявлено про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 50% від обґрунтованої суми позову, з посиланням на наступне: відповідач не заперечує той факт, що з його боку мали місце порушення визначених правилами термінів доставки вантажу позивачу. Проте, ці порушення виникли з поважних причин та незалежних від АТ "Укрзалізниця", а саме введення АТО у Донецькій області. За твердженням відповідача, практично вся залізнична мережа регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні АТО. В результаті бойових дій інфраструктурні об`єкти станції знаходяться в пошкодженому стані, а частина колій станції зруйнована та не електрифікована, що також призвело до певних проблем в частині своєчасного доставляння вантажів позивача; проведення АТО, ООС та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця". Крім того, проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

На адресу суду від 12.08.2021 позивача надійшла відповідь на відзив, заяву про зменшення розміру штрафу, за змістом яких не погоджується з доводами відповідача щодо продовження строку доставки по залізничним накладним у зв`язку із затримкою вантажу при перевезенні, оскільки відповідачем не доведено, що за спірними накладними затримка вантажу сталася з вини відправника або одержувача вантажу, а також відсутність вини залізниці. У даному випадку, на думку представника позивача, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.12.2019 у справі №910/3745/19, доведення наявності підстав для продовження строку доставки вантажу покладається на відповідача, у позивача відсутній доступ до актів загальної форми, що є доказом на підтвердження причин затримки. Між тим, відповідачем не надано жодного акта загальної форми по спірним накладним або інших належних і допустимих доказів на підтвердження доводів, які б свідчили про наявність підстав для збільшення строку доставки вантажу, а відтак і таким, що має застосовуватись при розрахунку штрафу. Зазначені у графі 49 накладних відмітки не містять посилання на причини затримки вагонів, що є прямим порушенням правил оформлення перевізних документів, тому є неналежними у розумінні пункту 2.9 Правил.

Також позивач зазначив, що нарахування штрафу за прострочення доставки вантажу є імперативною нормою, яка не передбачає для його застосування обов`язок отримання збитків, тобто у позивача відсутній обов`язок надання доказів понесення збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем, відповідно до чого не має підстав позивачу доводити понесення збитків або не виконання зобов`язань. Відповідачем не зазначено відповідно до якої норми права позивач повинен доводити свої збитки, і яке це має відношення до того, що відповідачем систематично безпідставно порушуються строки доставки вантажу, що підтверджується великою кількістю аналогічних справ які знаходяться на розгляді господарських судів. Відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України, не може бути підставою для зменшення штрафу, штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитків, чи ні. Крім того, зазначив, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, що нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну поставку вантажу не доводять факту того, що наявні підстави для зменшення розміру штрафу, відповідач не довів, що вони є винятковими. Перевезення вантажу за якими виникли спірні правовідносини здійснювались виключно на підконтрольній українській владі території. Крім того, відповідачем не був наданий відповідний сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу тощо.

Ухвалою суду від 06.07.2021 роз`єднано позовні вимоги у справі №905/1182/21, шляхом виділення у два окремих позовних провадження:

- позовні вимоги щодо несвоєчасної доставки вантажів за залізничними накладними: №48170849, №48205868, №48188767, №48172514, №48209738, №48118483, №48118509, №48118467, №48107247, №48107239, №48107221, №48127997, №48363220, №48414064, №48467856, №48465066, №48546055, №48532493, №48532501, №48546089, №48535736, №48535728, №48596134, №48596118 розглядати в межах справи №905/295/21;

- позовні вимоги щодо несвоєчасної доставки вантажів за залізничними накладними: №35212224, №35212265, №35311695, №35211531, №35410737, №35664911, №47138524, №47197199, №47111604, №47140355, №47559562, №43903269, №42699355, №42859249, №42891903, №42795252, №42882563, №42889154, №42859934, №42893651, №42890814, №40112500, №40343568, №43626092, №43650068, №43854793, №33082876, №33082942, №33097791, №33104712, №33116021, №33138793, №33101858, №33116013, №33184623, №33183674, №33225418, №33302217, №33374679, №33385162 виділити в самостійне провадження.

Від представника позивача 20.08.2021 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 646,14 гривень.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частинною 3 статті 252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 202 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

У квітні-травні 2021 року відповідачем до станції призначення - Сартана регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснювалося перевезення вантажів, одержувачем яких є позивач, що підтверджується залізничними накладними №48170849, №48205868, №48188767, №48172514, №48209738, №48118483, №48118509, №48118467, №48107247, №48107239, №48107221, №48127997, №48363220, №48414064, №48467856, №48465066, №48546055, №48532493, №48532501, №48546089, №48535736, №48535728, №48596134, №48596118.

Разом з тим, позивачем зазначено, що вагони з вантажем були доставлені на адресу позивача із простроченням доставки, за що відповідачу нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу. Розмір штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача в цій справі, після роз`єднання позовних вимог, становить 23 826,05 гривень, відповідно до ст.116 Статуту залізниць України.

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних, виходячи з наступного розрахунку:

- за накладною 48170849 від 25.04.2021 до вагону №67381582 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 11 501,00 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 1 150,10 гривень;

- за накладною 48205868 від 27.04.2021 до вагону №66539420 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 11 501,00 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 1 150,10 гривень;

- за накладною 48188767 від 26.04.2021 до вагону №68798289 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 12 201,00 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 2 440,20 гривень;

- за накладною 48172514 від 25.04.2021 до вагону №50058064 наднормативний строк доставки - 4 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48209738 від 28.04.2021 до вагону №53503389 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 2 870,60 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 287,06 гривень;

- за накладною 48118483 від 22.04.2021 до вагону №50234400 наднормативний строк доставки - 7 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48118509 від 22.04.2021 до вагону №50234160 наднормативний строк доставки - 7 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48118467 від 22.04.2021 до вагону №50058072 наднормативний строк доставки - 7 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48107247 від 21.04.2021 до вагону №50234301 наднормативний строк доставки - 8 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48107239 від 21.04.2021 до вагону №50234111 наднормативний строк доставки - 8 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48107221 від 21.04.2021 до вагону №50213040 наднормативний строк доставки - 8 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48127997 від 23.04.2021 до вагону №50200302 наднормативний строк доставки - 6 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 30%, що становить 991,41 гривень;

- за накладною 48363220 від 07.05.2021 до вагону №52170776 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 12 108,00 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 2 421,60 гривень;

- за накладною 48414064 від 11.05.2021 до вагону №50200328 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 330,47 гривень;

- за накладною 48467856 від 14.05.2021 до вагону №56459043 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 12 480,00 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 2 496,00 гривень;

- за накладною 48465066 від 14.05.2021 до вагону №24627374 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 8 268,00 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 1 653,60 гривень;

- за накладною 48546055 від 19.05.2021 до вагону №50234749 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 330,47 гривень;

- за накладною 48532493 від 18.05.2021 до вагону №50058064 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 660,94 гривень;

- за накладною 48532501 від 18.05.2021 до вагону №50200377 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 660,94 гривень;

- за накладною 48546089 від 19.05.2021 до вагону №50234954 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 330,47 гривень;

- за накладною 48535736 від 19.05.2021 до вагону №50213040 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 330,47 гривень;

- за накладною 48535728 від 19.05.2021 до вагону №50200302 наднормативний строк доставки - 2 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 10%, що становить 330,47 гривень;

- за накладною 48596134 від 22.05.2021 до вагону №50234566 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 660,94 гривень;

- за накладною 48596118 від 22.05.2021 до вагону №50213487 наднормативний строк доставки - 3 доби, провізна плата 3 304,70 гривень, розмір штрафу - 20%, що становить 660,94 гривень;

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування визначено Законом України "Про залізничний транспорт".

Питання, пов`язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтями 306 - 315 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно із статтями 908 ЦК України, 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України (далі - Статут) згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", затверджено постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.98, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 №1510, від 25.12.2002 №1973, від 29.12.2014 №720 та від 25.11.2015 №977).

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України (далі - Мінтранс України, Мінтрансзв`язку України) покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Отже, у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, господарським судам необхідно керуватися: Законом України "Про транспорт"; Законом України "Про залізничний транспорт"; статтями 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315 ГК України; Статутом; Правилами планування перевезень вантажів; Правилами приймання вантажів до перевезення; Правилами пломбування вагонів і контейнерів; Правилами оформлення перевізних документів; Правилами обчислення термінів доставки вантажів; Правилами користування вагонами і контейнерами; Правилами зберігання вантажів; Правилами видачі вантажів; Правилами переадресування вантажів; Правилами реалізації вантажів; Правилами розрахунків за перевезення вантажів; Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій; Правилами перевезення вантажів з оголошеною вартістю; Правилами перевезення вантажів навалом і насипом; Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу; Правилами перевезення вантажів, які змерзаються; Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника; Правилами перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів); Правилами перевезень швидкопсувних вантажів; Правилами перевезення тварин, птиці та інших вантажів, які підлягають державному ветеринарно-санітарному контролю; Правилами перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правилами перевезення вантажів у транспортних пакетах; Правилами перевезення вантажів в універсальних контейнерах; Правилами перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правилами перевезення вантажів дрібними відправками; Правилами перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правилами перевезення вантажів у прямому змішаному залізнично-водному сполученні; Правилами складання актів; Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 (з подальшими змінами і доповненнями), Правилами перевезення наливних вантажів (частина друга Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 18.04.2003 №299); Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Мінтрансзв`язку України від 28.09.2004 №856; Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України - Тарифним керівництвом №1, затвердженим наказом Мінтрансу України від 15.11.1999 №551 (далі - Тарифне керівництво №1); Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими 05.04.1996 на п`ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав - учасниць СНД; іншими нормативними документами, затвердженими Мінтрансом (Мінтрансзв`язку) України у встановленому порядку.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст.6 Статуту).

Згідно з п.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Згідно з п.2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Згідно з п.1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п.2.1 Правил).

Відповідно до п.2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п.2.9. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п.8 Правил).

Судом перевірено наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею та визнано його арифметично вірним.

Твердження відповідача про помилковість не взяття до уваги обставин, які надають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажів про які є відмітка в графі 49 залізничних накладних №48170849, №48205868, №48188767 не знайшли свого підтвердження. Відповідач не надав суду будь-яких фактичних даних, з яких можливо було б встановити, які саме причини слугували підставами для правомірного збільшення терміну доставки вантажів за відсутності вини перевізника за вказаною накладною, сама лише наявність відмітки у графі 49 накладних №48170849, №48205868, №48188767 не дає суду можливості встановити, що саме відправником або одержувачем допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Відтак, факт порушення відповідачем Статуту та Правил в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений, а тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 23 826,05 гривень (після роз`єднання позовних вимог) за розрахунком позивача, який перевірений і визнаний судом вірним.

Водночас, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 50% від обґрунтованої суми позову.

Розглянувши подану заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідач, заявляючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, вказував на те, що частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнило транспортне сполучення та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів. Проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця". Так за підсумками роботи за 5 останніх років збитки залізничної галузі від неотриманого відшкодування з Державного бюджету України та місцевих бюджетів складають 2 682,2 млн.грн.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського суду України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи зміст наведених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з цим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допустити фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №904/4067/18.

Для застосування вищевказаних правових норм щодо зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач повинен довести наявність тих обстави, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Як вже зазначалося, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на ускладнення транспортного сполучення у межах регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції, що суттєво вплинуло на фінансове становище Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і несуть рівні ризики під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Також у даному випадку санкція не є договірною, а виникає із вищезазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає.

Разом з цим, відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України, не може бути підставою для зменшення штрафу, штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитками, чи ні.

Щодо розподілу судових витрат.

У п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-2 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у позовній заяві міститься орієнтовний розрахунок судових витрат, який складається з 7 646,14 гривень судового збору.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу;

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

3) розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачем до ухвалення судового рішення у даній справі подано докази, що підтверджують надання правової допомоги у розмірі 7 646,14 гривень.

Так, заявником надано копію договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" та Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь".

За умовами п.1.1. договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п.1.2. договору).

Відповідно до п.5.1. договору загальна вартість послуг по цьому договору не перевищує 3 200 000,00 гривень (пункт викладено у редакції узгодженій додатковою угодою від 15.10.2020 №218).

Вартість послуг за виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5 000,00 гривень без ПДВ на місяць. Сторони мають право, шляхом укладення додаткових угод до цього договору, узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді.

Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата Клієнтом наданих Адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (Акт прийому-передачі послуг) оформлюється Адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором (п.5.3. договору).

За приписами п.5.4. договору оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, вказаний у цьому договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання.

Пунктом 10.1 договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року (пункт викладено у редакції узгодженій додатковою угодою від 15.10.2020 №218).

Додатковою угодою від 10.06.2021 №255, якою визначено порядок оплати юридичних послуг у спорі про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ПрАТ "МК "Азовсталь" 208 814,64 гривень штрафу.

Пунктом 2 додаткової угоди визначено детальний опис та вартість послуг, що можуть бути надані в межах даної справи.

Оплата послуг здійснюється протягом 60 календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання (п.3.1. додаткової угоди).

Відповідно до п. 6.1. додаткової угоди правова допомога вважається наданою після підписання Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками.

16.08.2021 між сторонами підписано Акт №1 приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою від 10.06.2021 №255 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018 на суму 7 646,14 гривень, а також Розрахунок розміру винагороди на вказану суму.

У частині 2 пункту 6 Розрахунку розміру винагороди призначено гонорар за складність справи - 1% від ціни позову. Беручи до уваги, що ціна позову, у межах розгляду даної справи, зменшилась від початкової до 23 826,05 гривень, судом відповідно здійснено перерахунок гонорару за складність справи пропорційно сумі заявлених позовних вимог в межах даної справи.

На підставі вказаного Акту, позивачу був виставлений рахунок на оплату №369 від 16.08.2021, стороною не надано доказів сплати останнього.

Враховуючи, роз`єднання позовних вимог, та, відповідно, зменшення ціни позову, суд вважає обґрунтованим та доведеним обсягом наданих послуг і виконаних робіт їх вартості в розмірі 872,42 гривень, що будуть понесені позивачем за надання юридичних послуг (правової допомоги), такі витрати підлягають покладенню на відповідача у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат у частині судового збору суд зазначає наступне.

Позивач за пред`явлення позову до суду сплатив 3 132,22 гривень. Як було зазначено, судом роз`єднано позовні вимоги в два окремих провадження.

Справа №905/1182/21 розглядається Господарським судом Донецької області, а справа №905/1300/21 передана за підсудністю для вирішення по суті Господарському суду міста Києва.

Позивачем при зверненні до Господарського суду Донецької області порушено вимоги ч.1 ст. 27 ГПК України. Враховуючи, що у Господарському суді Донецької області підлягає розгляду позовні вимоги в частині 23 826,05 гривень, судовий збір за подання позову мав складати 2 270,00 гривень відповідно до положень п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Судом, визнано обґрунтованим суму штрафу в розмірі 23 826,05 гривень, тобто вимоги у справі №905/1182/21 задоволено повністю.

З метою правильного розподілу судових витрат між сторонами у справах №905/1182/21 та №905/1300/21, суд дійшов висновку, що остаточний розподіл судового збору має бути здійснений після розгляду справи №905/1300/21.

За положеннями статті 129 ГПК України, сплачений судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 23 826,05 гривень - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87501, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, ) 23 826,05 гривень штрафу, а також 872,42 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 25.08.2021 підписано повний текст рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87501, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, )

Відповідач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22, )

Суддя С.М. Фурсова