ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 вересня 2021 року Справа № 903/526/21

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/526/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеконтакт Житомир" до Приватного підприємства "Портал Укрбізнес" про стягнення 143869,48грн.,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеконтакт Житомир" надіслало на адресу суду позов до Приватного підприємства "Портал Укрбізнес" про стягнення 143869,48грн., в т.ч.: 141018,77 грн. основного боргу та 2850,71 грн. пені.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на надання послуг центру обробки викликів №-31/03 від 31.03.2021.

Ухвалою суду від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 12.07.2021, яка була направлена рекомендованим листом на адресу відповідача (вул.Стрілецька,4, м.Луцьк, 43021) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Суд 21.07.2021 повторно надіслав ухвалу від 12.07.2021 на адресу відповідача: вул.Стрілецька,4, м.Луцьк, 43021.

Відповідач ухвалу суду отримав 23.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №929.

Строк для подання відзиву - до 09.08.2021 включно.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2021 між ТОВ «ТЕЛЕКОНТАКТ ЖИТОМИР» (Виконавець) та ПП «ПОРТАЛ УКРБІЗНЕС» (Замовник) укладено Договір на надання послуг центру обробки викликів №31/03 (далі - Договір, а.с.8-14).

Згідно п. 2.1. Договору на надання послуг Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати, а Замовник зобов`язується сплатити виконані Виконавцем послуги Центру обробки викликів (call-центру), далі по тексту іменується «послуги»:

- обробку телефонних викликів, телефонні опитування, актуалізація даних, телефонні презентації товарів і послуг Замовника, введення даних, апаратно-програмне і інше технічне забезпечення вказаної діяльності, а також надання відповідної звітності за виконані послуги.

Відповідно до п. 2.2. Договору детальний опис послуг і умови їх введення в експлуатацію, а також тарифи на послуги, оформляються Додатками до даного Договору, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Згідно п.4.1 договору, обмін запитами, повідомленнями і інструкціями між Сторонами у рамках дії даного Договору робиться за допомогою обміну повідомленнями електронної пошти між відповідальними співробітниками Виконавця і Замовника з використанням відповідних IP- адрес, вказаних в п. 4.2 і 4.3 даного Договору.

Відповідальними за весь обсяг послуг у рамках даного Договору з боку Виконавця є: ОСОБА_1 o.a.ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (п.4.2. договру).

У відповідності до п.4.3. договору, відповідальними за весь комплекс обсяг послуг у рамках даного Договору з боку Замовника є: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до п. 5.1. Договору, послуги Виконавця оплачуються Замовником за фактом надання послуг щомісячно по тарифах, вказаних в Додатку №1 до даного Договору.

Основою для щомісячної оплати послуг для Замовника є рахунок і акт здачі- приймання виконаних послуг (далі - акт здачі-приймання) Виконавця (п. 5.2. Договору).

Акт здачі-приймання надається Виконавцем Замовникові до 5-го числа місяця, що слідує за місяцем надання Виконавцем послуг по даному Договору (п. 5.3. Договору).

Замовник приймає послуги шляхом підписання та затвердження мокрою печаткою акту здачі-приймання до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем надання Виконавцем послуг за даним Договором. У випадку, якщо Замовник має будь-які зауваження по визнаних послугах, перерахованих в акті здачі-приймання, він зобов`язується, в строк, передбачений для прийому послуги, надати письмові заперечення. У випадку якщо Замовник не надасть Виконавцеві заперечення письмово у вказаний термін, послуги автоматично вважаються прийнятими Замовником (п.5.4 договору).

У відповідності до п.п.5.5.-5.6. договору, замовник здійснює оплату рахунків Виконавця не пізніше останнього робочого дня місяця, що слідує за місяцем надання Виконавцем послуг по даному Договору. В цілях ідентифікації платежу при здійсненні платежу Замовник зобов`язаний вказувати в платіжному дорученні номер цього Договору і номер рахунку Виконавця, який сплачується.

Тарифи Виконавця, вказані в Додатку № 1 визначаються з урахуванням усіх витрат Виконавця, понесених при наданні послуг по даному Договору, у т.ч. витрат Виконавця на Послуги зв`язку, які використовувались Виконавцем при виконанні предмета договору. У разі зміни Операторами зв`язку тарифів і інших умов, Виконавець у порядку визначеному підпунктом 5.7 цього Договору, змінює тарифи, вказані в Додатку № 1, і оповіщає про це Замовника, з вказанням термінів вступу змін в силу (п.5.9 договору).

Згідно п.5.10 договору, загальна сума Договору визначається як сума усіх числових показників, які зазначаються у Актах здачі-приймання виконаних послуг, оформлених згідно вимогами п.п 5.1, 5.2 та 5.3 цього Договору.

Відповідно до п.6.2. договору, у разі порушення замовником термінів платежів (п. 5.5 цього Договору), Виконавець має право нарахувати замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками Сторін. Договір діє з моменту його підписання до 06.07.2021(п.п.8.1.-8.2. договору).

У Додатку №1 від 31.03.2021 до Договору сторони погодили тарифи на послуги операторського центру Виконавця (а.с.15-17).

У Додатку №2 від 31.03.2021 до Договору про надання послуг Сторони погодили, серед іншого, критерії оцінки якості обробки дзвінків (а.с.18-21).

Позивач надав Відповідачу послуги у квітні і травні 2021, що підтверджується актами надання послуг №89 від 30.04.2021, №90 від 30.04.2021, №122 від 31.05.2021, №№123 від 31.05.2021 (а.с.24-25, 29-30).

Відповідно до ст.144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 15.04.2021 по 30.04.2021 надано послуги у кількості 575,24 годин за ціною 145 грн. без ПДВ одна година, проведено навчання операторів проектній інформації у кількості 183,33 год. за ціною 50 грн. без ПДВ одна година, а також проведено додаткове програмування скриптів 1,25 год. вартістю 555 грн. без ПДВ за 1 годину, що підтверджується актом надання послуг №90 від 30.04.2021 на суму 111924,06 грн., рахунком №88 від 30.04.2021 на суму 111924,06 грн. (а.с.23-25).

08.05.2021 Позивач направив на електронну пошту Відповідача звіт показників та розрахунок вартості послуг, визначеного відповідно до умов Договору та Додатку №1, що підтверджується роздруківкою (а.с.33).

11.05.2021 на електронну пошту Позивача була надіслана претензія до сформованого рахунку (а.с.37-40).

13.05.2021 на електронну пошту Відповідача були надіслані акти виконаних робіт, рахунки та відповідь на претензію.

Цього ж дня, 13.05.2021 на адресу відповідача Новою Поштою направлено оригінали актів надання послуг, які отримано відповідачем 14.05.2021, що підтверджується роздруківкою з веб сайту Нової Пошти (а.с.26).

01.06.2021 Відповідач надав письмові заперечення щодо актів №90 від 30.04.2021, рахунком на оплату №88 від 30.04.2021, датовані 28.05.2021, вказавши, що при перевірці робіт, а саме прослуховуванні, зв`язуванні розмов з етапами опрацювання виявлено надзвичайно багато порушень, які як наслідок привели до відсутності результату, також, телефонні розмови сформували розуміння, що люди, які були задіяні при опрацювали бази не мають досвіду і відповідної кваліфікації, що призвело до негативного наслідку.

Зазначив, що усі телефонні розмови є у вас, доступи до бази ми Вам не припиняли і ваші експерти самостійно можуть перевірити, що результати дзвінків є нікчемними, їх не можна віднести ні до опитування, ні до продажу. Частина клієнтів отримала роздратування і зверталась в офіс з скаргами. Окрім цього, таких дзвінків і часу в розмові з клієнтами в три рази менше ніж це передбачалось в договорі.

Вказує, що з початку робіт позивачу неодноразово повідомляли про помилки та остереження в роботі менеджерів, як в телефонному режимі так і листами. (а.с.41-46).

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2021 позивач надав відповідачу послуги у кількості 150,64 годин за ціною 145 грн. без ПДВ одна година. Всього послуг на суму 26 211,36 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом надання послуг №122 від 31.05.2021 (а.с.29).

16.06.2021 на електронну пошту відповідача та на адресу Відповідача Новою Поштою направлено оригінали актів надання послуг у травні 2021 року, які отримано відповідачем 17.06.2021, що підтверджується роздруківкою з веб сайту Нової Пошти (а.с.31-32).

Заперечень Відповідача щодо актів надання послуг №122 від 31.05.2021 не надходило, що свідчить про прийняття послуг Відповідачем згідно п. 5.3. Договору.

Разом з цим, відповідно до п. 5.9. Договору, тарифи виконавця, вказані в Додатку №1 визначаються з урахуванням усіх витрат Виконавця, понесених при надання послуг по даному Договору, у т.ч. витрат Виконавця на Послуги зв`язку, які використовувались Виконавцем при виконанні предмета договору.

У Додатку №1 Сторони погодили вартість телекомунікаційних витрат Виконавця.

У квітні 2021 позивач поніс телекомунікаційні витрати у сумі 1792,81 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом надання послуг №89 від 30.04.2021 та рахунком №87 від 30.04.2021., а у травні 2021 - 1090,54 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом надання послуг №123 від 31.05.2021 та рахунком на оплату №121 від 31.04.2021 (а.с.22, 24, 28,30).

Згідно п. 5.10. Договору на надання послуг загальна сума Договору визначається як сума усіх числових показників, які зазначаються у Актах здачі-приймання виконаних послуг, оформлених згідно вимогами п.п. 5.1, 5.2 та 5.3 цього Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору на надання послуг Замовник здійснює оплату рахунків Виконавця не пізніше останнього робочого дня місяця, що слідує за місяцем надання Виконавцем пологу по даному Договору.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач свій обов`язок оплатити послуги Позивача не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Отже, на день розгляду справи сума боргу становить 141018,77 грн., а саме: 111924,06 грн. згідно акта надання послуг №90 від 30.04.2021, 26 211,36 грн. згідно акта надання послуг №122 від 31.05.2021, 1792,81 грн. телекомунікаційних витрат згідно акта надання послуг №89 від 30.04.2021, 1090,54 грн. телекомунікаційних витрат згідно акта надання послуг №123 від 31.05.2021.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування пені за прострочку виконання грошових зобов`язань та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Як слідує із матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2850,71 грн. (а.с.4), а саме за період з 01.06.2021 по 31.06.2021 по актах надання послуг №90 від 30.04.2021 та №1792,81 грн.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача щодо нарахування пені, погоджується з ним частково, оскільки згідно розрахунком суду нарахування пені є меншим ніж заявлено до стягнення позивачем.

Суд вважає, що нарахована пеня підставна та підлягає до задоволення в сумі 1448,71 грн., в іншій частині стягнення пені в розмірі 1401,99 грн., слід відмовити, оскільки останні безпідставно нараховані.

При цьому, судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН".

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого боргу.

Контррозрахунку нарахування пені відповідачем не подано.

Щодо заперечень відповідача у підписанні актів, судом враховано наступне.

Заперечення Відповідача не ґрунтуються на погоджених між сторонами у Додатку №2 критеріях оцінки якості.

Відповідно до Критеріїв якісної обробки (розділ III Додатку №2) оцінка якості здійснюється Замовником за наступними параметрами:

1. Відповідність Оброки викликів Виконавцем алгоритму обробки викликів.

2. Дотримання телефонного етикету:

- Єдиний формат вітання і завершення розмови оператором Виконавця;

- Участь і доброзичливість операторів Виконавця;

- Зацікавленість надання повної інформації Користувачу;

- Відсутність штучних затримок в розмові операторів Виконавця (наприклад, на лук Інформації);

- Розуміння операторами Виконавця цілей проекту і того, що від працює від імені замовника.

Як слідує з заперечення відповідача (а.с.49), жодних порушень за вищевказаними критеріями Замовником наведено не було.

Предметом укладеного між сторонами договору є надання послуг, а не досягнення відповідачем бажаного ним фінансового результату.

Позивач не може відповідати за результати господарської діяльності Відповідача.

Позивач звертав увагу Відповідача на те, що причиною відсутності результату були наступні фактори: холодна база клієнтів, часта зміна алгоритмів, відсутність тестових компаній на етапі старту навчання, зміни у програмі замовника без попередження, недотримання Замовником узгодженого терміну опрацювання 1 клієнта.

Наявність помилок операторів на початку роботи були враховані при визначені ціни послуг у бік зменшення згідно умов Договору на надання послуг.

Окрім того, як слідує з заперечення відповідача, відповідачем пропущено строк на подання заперечень проти актів, тому згідно п. 5.3. Договору надання послуг послуги вважаються прийнятими.

Обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом та умовами укладеного між сторонами покладено саме на замовника. Відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №923/2110/15 від 03.04.2018р.)

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що підписавши Договір відповідач прийняв надані позивачем послуги, а його необґрунтована відмова від оплати таких послуг є порушенням господарського зобов`язання.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором про надання послуг центру обробки викликів №-31/03 від 31.03.2021 підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 142467,49 грн., в т.ч.: 141018,77 грн. грн. основний борг та 1448,72 грн. В решті позову слід відмовити.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог в сумі 2247,88 грн. (142467,49 грн. х 2270,00 грн. / 143869,48 грн.) відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Портал Укрбізнес" (вулиця Стрілецька,4, місто Луцьк, Волинська область, 43021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеконтакт Житомир" (вулиця Вітрука,9, місто Житомир, Житомирська область, 10025, ) 142467,49 грн., заборгованості (сто сорок дві тисячі чотириста шістдесят сім гривень сімдесят сім копійок), в т.ч.: 141018,77 грн. грн. основний борг, 1448,72 грн. та 2247,88 грн. (дві тисячі двісті сорок сім гривень вісімдесят вісім копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар