СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2021 р. Справа №922/184/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Супрунова І.А.,

за участю представників:

позивача Франковський Є.В., свідоцтво серія ЗП№002100 від 12.03.2019 року, ордер серія АР№1054223 від 28.07.2021 року;

відповідача Гура О.В., адвокат, свідоцтво серія ЧН№000223 від 27.10.2017 року, довіреність №1005 від 09.06.2021 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни, м.Харків, (вх.№1966Х/1-40) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року у справі №922/184/21,

за позовом Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій», м.Харків,

до фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни, м.Харків,

про стягнення 91343,47 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Харківське підприємство автобусних станцій» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни штраф у розмірі 91343,47 грн. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року у справі №922/184/21 (повний текст складено 05.03.2021 року, суддя Шарко Л.М.) позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни на користь Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій» штраф в розмірі 91343,47 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що наказом Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації від 25.05.2020 року №44 внесено зміни до паспортів приміського та міжміського автобусних маршрутів загального користування, які не виходять за межі території області, а саме №1485 Печеніги-Харків (АС-6 «Заводська»), Артемівка-Харків (АС-6 «Заводська»), Мартове-Харків (АС-6 «Заводська»), Печеніги-Харків (АС-6 «Заводська») через Пятницьке, Новий Бурлук-Харків (АС-6 «Заводська»), з заїздом у Приморське, Сахновщина(АС)-Харків (АС-1) через Кегичівку.

Відповідно до наказу Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації від 25.05.2020 року №44 було укладено: 1. додаткову угоду №2 від 27.05.2020 року до договору про організацію перевезень №68 від 27.11.2017 року, якою змінено схему руху на №1485 Печеніги-Харків (АС «Індустріальна»); 2. додаткову угоду №2 від 27.05.2020 року до договору про організацію перевезень №70 від 27.11.2017 року, якою змінено схему руху на Артемівка-Харків (АС «Індустріальна»), Мартове-Харків (АС-«Індустріальна»), Печеніги-Харків (АС «Індустріальна») через П`ятницьке, Новий Бурлук-Харків (АС «Індустріальна»), з заїздом у Приморське; 3. додаткову угоду №1 від 27.05.2020 року до договору пор організацію перевезень №88 від 16.03.2018 року, якою змінено схему руху Сахновщина(АС)-Харків (АС «Холодна гора») через Кегичівку.

Додатково відповідач попереджав позивача про припинення продажу квитків на маршрутах, що виконуються ФОП Рябініна С.В. листом від 05.06.2020 року, а відповідно до абз. 3 розділу 11 договору №57/17 від 21.12.2017 року відповідач направив позивачу АТ «ХПАС» письмове попередження від 21.04.2020 року про дострокове розірвання договору про продаж квитків і надання послуг на автостанціях №57/17 від 21.12.2017 року з 25.05.2020 року.

Таким чином, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в оскаржуваному судовому рішенні, не враховано факт зміни маршруту, що виконував відповідач та факт розірвання договору про продаж квитків і надання послуг на автостанцій №57/17 від 21.12.2017 року.

Ухвалою суду від 16.07.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача; позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено, що учасники справи мають право до 04.08.2021 року (з урахуванням поштового перебігу) подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. Крім того, вказаною ухвалою попереджено сторони, що апеляційна скарга може бути розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

28.07.2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8671), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 року призначено справу №922/184/21 до розгляду в судове засідання на 16.08.2021 року і роз`яснено шляхи реалізації права сторони на участь у судовому засіданні.

У судовому засіданні 16.08.2021 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні, з огляду на приписи ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено протокольно перерву до 27.08.2021 року.

До початку судового засідання 27.08.2021 року від апелянта надійшло клопотання (вх.№9885), в якому останній просить зупинити провадження у справі №922/184/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/2452/20.

Як вказує апелянт в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що: «ФОП Рябініна С.В. зверталася до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ «ХПАС» про стягнення коштів та розірвання договору №57/17 від 27.12.2017 року, на що рішенням Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року по справі №922/2452/20 у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили, а отже, договір №57/17 від 27.12.2017 року про продаж квитків і надання послуг на автостанціях з усіма змінами та додатками до нього є діючим». Слід зазначити, що постановою Верховного Суду від 11.05.2021 року по справі №922/2452/20 постанову Східного апеляційного господарського суду Харківської області від 11.01.2021 року та рішення Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 року у справі №922/2452/20 скасовано, а справу №922/2452/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. На теперішній час існує невирішений судовий спір/господарська справа №922/2452/201 щодо розірвання договору №57/17 від 21.12.2017 року про продаж квитків і надання послуг на автостанціях, укладеного між АТ «ХПАС» та ФОП Рябініною С.В.

27.08.2021 року судове засідання продовжено та представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві, а вирішення клопотання про зупинення провадження у справі залишив на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Дійсно, Господарським судом Харківської області розглядається справа №922/2452/20 за позовом фізичної особи-підприємця Рябініної С.В. до Акціонерного товариства «Харківське підприємство автобусних станцій» про стягнення 46133,96 грн. та розірвання договору №57/17 від 21.12.2017 року.

Частина 5 ст. 188 Господарського кодексу України визначає, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Таким чином, прийняття рішення у справі №922/2452/20 у випадку про задоволення позовних вимог про розірвання договору, не встановить обставин того, що станом на період за який позивачем у даній справі заявлено до стягнення кошти, договір №57/17 був розірваний і не підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Наразі колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявності об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №922/2452/20, що виключає можливість задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

27.11.2017 року між Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації (надалі - замовник) та фізичною особою-підприємцем Рябініною Світланою Василівною (надалі - перевізник) укладено договір №68 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно п. 1.1 вищевказаного договору замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на міжміському автобусному маршруті загального користування №1485 Печеніги - Харків (АС-6 «Заводська»), а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах передбачених договором.

Згідно п.2.4.7 вказаного договору, перевізник зобов`язаний забезпечувати відправлення чи прибуття автобусів приміського (міського) автобусного маршруту загального користування тільки з автостанцій та із зупинок, передбачених паспортом приміського (міжміського) автобусного маршруту.

Згідно п. 6.1 вищевказаного договору строк його дії становить з 29 грудня 2017 року до 28 грудня 2022 року включно і подовженню не підлягає.

27.11.2017 року між Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації та фізичною особою-підприємцем Рябініною Світланою Василівною укладено договір №70 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно п. 1.1 цього договору замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на міжміському автобусному маршруті загального користування Артемівка - Харків (АС-6 «Заводська»), Мартове - Харків (АС-6 «Заводська»), Печеніги - Харків (АС-6 «Заводська») через П`ятницьке, Новий Бурлук - Харків (АС-6 «Заводська»), з заїздом у Приморське, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах передбачених договором.

Згідно п. 2.4.7 вищевказаного договору перевізник зобов`язаний забезпечувати відправлення чи прибуття автобусів приміського (міського) автобусного маршруту загального користування тільки з автостанцій та із зупинок, передбачених паспортом приміського (міжміського) автобусного маршруту.

Пунктом 6.1 вищезазначеного договору визначено, що строк його дії становить з 29 грудня 2017 року до 28 грудня 2022 року включно і подовженню не підлягає.

21.12.2017 року між АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» (позивач у справі, скорочено АТ «ХПАС») та ФОП Рябініною С.В. укладено договір №57/17 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях (надалі-договір).

Згідно п.п. 1.1 та 1.2 договору предметом цього договору є надання послуг і виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям автобусів та пасажирів автобусних маршрутів згідно з затвердженими розкладами руху на автостанціях м.Харкова та Харківської області, які входять до складу АТ «ХПАС». АТ «ХПАС» надає перевізнику послуги, пов`язані з відправленням і прибуттям автобусів та пасажирів тих маршрутів, які згідно з дозволами органу державного управління на автомобільному транспорті закріплені за перевізником.

Згідно п. 2.2.4. договору обов`язок перевізника здійснювати відправлення свого транспорту виключно з автостанцій передбачених розкладом руху за певним маршрутом організатором перевезень.

У пункті 10 цього договору визначено, що до нього додаються:

- копії дозволів органу державного управління на автомобільному транспорті на перевезення пасажирів;

- копії належним чином оформлених діючих розкладів руху автобусів на маршрутах, завірених печаткою перевізника із зазначенням дати їх введення в дію;

- копії належним чином оформлених діючих таблиць вартості проїзду пасажирів і перевезення багажу на маршрутах, завірених печаткою перевізника із зазначенням дати їх введення в дію.

Тобто відповідні документи є невід`ємною частиною договору №57/17 про продаж квитків і надання послуг на автостанціях.

16.03.2018 року між Департаментом економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації та фізичною особою-підприємцем Рябініною Світланою Василівною укладено договір №88 про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно п. 1.1 вищезазначеного договору замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на міжміському автобусному маршруті загального користування Сахновщина (АС) - Харків (АС-1) через Кегичівку, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів та багажу за зверненням будь-якої особи на умовах передбачених договором.

Згідно п.2.4.7 вищевказаного договору перевізник зобов`язаний забезпечувати відправлення чи прибуття автобусів приміського (міського) автобусного маршруту загального користування тільки з автостанцій та із зупинок, передбачених паспортом приміського (міжміського) автобусного маршруту.

Згідно п. 6.1 вищезазначеного договору строк його дії становить з 17 березня 2018 року до 16 березня 2022 року включно і подовженню не підлягає.

17.07.2018 року Державною службою України з безпеки на транспорті ФОП Рябініній С.В. видано дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування з терміном дії з 02 лютого 2018 року до 01 лютого 2023 року.

Отже, дозволом для укладення договору №57/17 від 27.12.2017 року про продаж квитків і надання послуг на автостанціях є договори №68 від 27.11.2017 року; №70 від 27.11.2017 року; №88 від 16.03.2018 року про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування від 17.07.2018 року серія НМ номер 000126.

Даним договором так і дозволами до нього передбачено обов`язок відправлення чи прибуття автобусів відбувається тільки з автостанцій та із зупинок.

Станом на момент розгляду справи як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, договір №57/17 від 27.12.2017 року про продаж квитків і надання послуг на автостанціях з усіма змінами та додатками до нього є діючим.

У відповідності до п.п. 2.4 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року із змінами від 16.03.2020 року №215 заборонено з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року - регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями) та заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньо-обласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення. Дані обмеження продовжувались до 23.05.2020 року.

У зв`язку з цим, АТ «ХПАС» видано наказ №33 від 17.03.2020 року про зупинення з 18.03.2020 року діяльності суб`єкта господарювання на період карантину.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої техногенно-еко SARS-СоV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20.05.2020 року №392 та протоколу Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 22.05.2020 року дозволено з 23.05.2020 року регулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному та міжобласному сполученні.

Отже, АТ «ХПАС» видано наказ від 22.05.2020 року №38 про початок роботи автостанції з 23.05.2020 року. Таким чином, АТ «ХПАС» з 18.03.2020 року до 23.05.2020 року не здійснювало господарської діяльності на період дії карантину.

За твердженнями позивача, з 23.05.2020 року перевізник фізична особа-підприємець Рябініна С.В. розпочала частково здійснювати перевезення пасажирів з автостанцій, а з 11.06.2020 року взагалі припинила здійснювати заїзди, що підтверджується актами про невиконання рейсів.

Згідно п. 5.1.2.1 договору №57/17 від 27.12.2017 року перевізник сплачує АТ «ХПАС» штраф за неподачу автобуса в начальний пункт маршруту (зрив рейсу), початок руху автобуса за маршрутом не з автостанції та за незаїзд транзитного автобуса згідно з затвердженим розкладом руху на автостанцію без поважних причин - у розмірі 50 гривень за кожний випадок.

Згідно п. 5.2. договору підставою для матеріальної відповідальності АТ «ХПАС» і перевізника є претензії, до яких додаються акти, що оформлюються згідно з матеріалами перевірок посадових осіб, відомостями касового продажу квитків, даними диспетчерських журналів, записами у дорожній документації, завіреними підписами відповідальних осіб. Суми штрафів визначаються на підставі цього договору згідно з претензіями, виставленими не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 5.3. договору у разі незгоди з виставленим АТ «ХПАС» або перевізником штрафом винна сторона у 10-тиденний термін після надходження претензії в письмовій формі повинна повідомити іншу сторону з обґрунтованістю причин незгоди.

При відсутності обґрунтованої письмової відповіді АТ «ХПАС» стягує з перевізника штрафи або відшкодовує перевізнику штрафи згідно з виставленою претензією.

Згідно п. 2.2.11. договору у разі неможливості виконати рейс негайно сповістити про це АТ «ХПАС» усно та письмово.

Згідно п. 5.4. договору на суму виставлених стороною штрафних санкцій зменшуються або збільшуються платежі, передбачені пунктом 4.1 укладеного договору. У разі, якщо суми штрафів перевищують суму платежу, перевізник сплачує суму штрафів на розрахунковий рахунок або в касу АТ «ХПАС».

У пункті 11. договору сторони погодили термін його дії, а саме з 29 грудня 2017 року до 28 грудня 2022 року.

Так, за твердженнями позивача, АТ «ХПАС» згідно складених актів щодо невиконання рейсів та виставлених претензій ФОП Рябініній С.В. утримувало (зменшувало) платежі на суму заборгованості. Станом на 30.09.2020 року заборгованість ФОП Рябініної С.В. перед АТ «ХПАС» становила 11443,47 грн.

Також, позивач вказав, що до моменту його звернення до суду, відповідач продовжує здійснювати незаїзди на автостанції, на що у відповідності до п.5.4 дійсного договору ним нараховано штрафи в сумі 91343,47 грн.

У відповідності ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення основних термінів: автостанція - споруда або комплекс будівель, споруд, стоянок та під`їздів для прийняття, відправлення, управління рухом автобусів та обслуговування пасажирів.

У відповідності ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Згідно п. 1.8.4 статуту АТ «ХПАС» до складу товариства (без права юридичної особи) входять відокремлені виробничі структурні підрозділи (автостанції, касові та касово-диспетчерські пункти), розташовані у м.Харкові та Харківській області та інші об`єкти, що йому належать.

Дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування - документ, який надає право на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Наразі таким дозволом є договори №68 від 27.11.2017 року, №70 від 27.11.2017 року та №88 від 16.03.2018 року та дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування від 17.07.2018 року НМ№000126.

З огляду на вказане і було укладено єдиний договір №57/17 від 21.12.2017 року.

Власники автостанцій зобов`язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію (ч.3 ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України та ст. 638 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося відносини автомобільного перевізника із власниками автостанцій визначаються договором. При цьому, предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Відповідно до вимог п. 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року, перевізник укладає з автостанцією договір про надання послуг автостанцією, яким визначаються перелік та обсяги послуг, їх вартість і порядок проведення розрахунків. Примірну форму договору затверджує Мінінфраструктури.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №860 від 30.11.2010 року, затверджена примірна форма договору про надання послуг автостанцією перевізникові.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Водночас, за приписами ч. ч. 2, 3 ст. 179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Таким чином, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За положенням частини 6 статті 179 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Наразі імперативно передбачено обов`язковість укладення договору про надання послуг автостанцією перевізникові, а за наявності обставин внесення змін до вже існуючого.

Слід відзначити, що додаткові угоди на які посилається апелянт були укладені до договорів про організацію перевезень, однак саме до договору №57/17 від 21.12.2017 року не укладались. До того ж, укладення додаткових угод до договорів про організацію перевезень не зумовлює автоматичної зміни умов договору №57/17 від 21.12.2017 року і звільнення відповідача (перевізника) від зобов`язань, які на нього покладені згідно умов договору №57/17.

Щодо посилань апелянта про те, що він попереджав позивача про припинення продажу квитків на маршрутах, що виконуються ФОП Рябініна С.В. листом від 05.06.2020 року, то слід відзначити, що таке попередження не співвідноситься з предметом договору №57/17 та предметом позовних вимог у даній справі.

Щодо направлення письмового попередження від 21.04.2020 року про дострокове розірвання договору про продаж квитків і надання послуг на автостанціях №57/17 від 21.12.2017 року з 25.05.2020 року, то вказане у розрізі підстав та предмет позову не входить до предмета доказування. Так, умовами договору передбачено, що договір розривається за погодженням сторін, а оскільки наявна судова справа про розірвання договору, то згоди сторін немає і станом на момент розгляду даної справи відсутні докази того, що договір №57/17 є розірваним або таким, що не діяв на період за який позивачем заявлено кошти до стягнення.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума., рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 5.1.2.1 договору №57/17 від 27.12.2017 року перевізник сплачує АТ «ХПАС» штраф за не подачу автобуса в начальний пункт маршруту (зрив рейсу), початок руху автобуса за маршрутом не з автостанції та за незаїзд транзитного автобуса згідно з затвердженим розкладом руху на автостанцію без поважних причин - у розмірі 50 гривень за кожний випадок.

Пунктом 5.2. договору визначено, що підставою для матеріальної відповідальності ХПАС і перевізника є претензії, до яких додаються акти, що оформлюються згідно з матеріалами перевірок посадових осіб, відомостями касового продажу квитків, даними диспетчерських журналів, записами у дорожній документації, завіреними підписами відповідальних осіб. Суми штрафів визначаються на підставі цього договору згідно з претензіями, виставленими не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Позивачем додано до матеріалів справи відповідні акти та претензії, які були складені та направлені відповідачу. Натомість відповідачем не спростовано обставин, які викладені в актах. Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 91343,47 грн. заборгованості та не надав доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №57/17 від 21.12.2020 року. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 91343,47 грн. штрафу є обґрунтованими, матеріалами справи підтвердженими, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року по справі №922/184/21 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відсутні підстави для розгляду і наданні оцінки заяві апелянта про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року у справі №922/184/21.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рябініної Світлани Василівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2021 року у справі №922/184/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов