ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021м. ДніпроСправа № 904/199/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест", м. Сміла Черкаської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс", м. Дніпро

відповідача-2: Закритого акціонерного товариства "Назаровское", п. Степовий Красноярського краю

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро", м. Красноярськ Російська Федерація

про стягнення 1 539 701,23 російських рублів, що еквівалентно 591 245,27 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: не з`явився

Від третьої особи: Толмачева А.А., представник

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс", Закритого акціонерного товариства "Назаровское" заборгованість у розмірі 1 539 701,23 російських рублів, що еквівалентно 591 245,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов договору №3 відступлення прав вимоги (цесії) від 07 грудня 2020 року в частині повної та своєчасної оплати заборгованості за товар, переданий по товарних накладних на загальну суму 1 539 701,23 російських рублів:

№ 9 від 09.01.2018 в сумі 449 198,83 російських рублів,

№ 10 від 09.01.2018 в сумі 75 717,43 російських рублів,

№ 11 від 09.01.2018 в сумі 500 648,05 російських рублів,

№ 12 від 09.01.2018 в сумі 391180,84 російських рублів,

№ 13 від 09.01.2018 в сумі 122 956,08 російських рублів.

Закрите акціонерне товариство "Назаровское" проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав:

- розгляд пред`явленого позову не відноситься до підсудності Господарського суду Дніпропетровської області. ЗАТ "Назаровское" не укладало угод з позивачем про підсудність спору суду України. Випадки виключної підсудності також відсутні. ЗАТ "Назаровское" не є стороною договору №3 відступлення прав вимоги від 07 грудня 2020 року;

- позивачем пропущений строк позовної давності. Так, підставами вимог позивача є товарні накладні № 9 від 09.01.2018, № 10 від 09.01.2018, № 11 від 09.01.2018, № 12 від 09.01.2018, № 13 від 09.01.2018. Отже, з 09 січня 2018 року розпочинає обчислюватися строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У той же час позовна заява надійшла до суду 14 січня 2021 року, тобто після закінчення терміну позовної давності;

- у позовній заяві позивач вказує, що ним не отримано від ЗАТ "Назаровское" відповіді на лист за вих. № 25-21 від 02.01.2021, при цьому позивачем не надано доказів отримання ЗАТ "Назаровское" даного листа. Також позивач зазначає, що відповідачем-2 належним чином не заявлено заперечень щодо укладених між позивачем та відповідачем-1 договірних відносин про заміну сторони в зобов`язанні та долученого до договору цесії договору поручительства. Відповідно до опису вкладення в цінний лист ТОВ "Трак-Агро" не надсилало на адресу ЗАТ "Назаровское" договору поруки, відтак товариство не мало можливості висловити своє ставлення щодо заміни сторони в зобов`язанні;

- позивач посилається на неналежне виконання відповідачами умов договору цесії № 3 від 07.12.2020 в частині оплати боргу за поставлений товар. Однак відповідач-1 та відповідач-2 не є сторонами за договором цесії № 3 від 07.12.2020. Від ТОВ "Трак-Агро" на адресу ЗАТ "Назаровское" надійшли листи з вимогою здійснити оплату за поставлені у листопаді-грудні 2020 року товари. У якості доказів поставки долучені товарні накладні, підписані Новожиловою О. А. Довіреність на отримання запасних частин від ТОВ "Трак-Агро" ЗАТ "Назаровское" не видавало, запчастини фактично не отримувало, а тому товарні накладні та рахунки-фактури не можуть бути допущені до бухгалтерського обліку і не є доказом виконання зобов`язання щодо поставки товару.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 справу № 904/199/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 27.04.2021; наступне судове засідання призначено на 20.05.2021.

Цією ж ухвалою провадження у справі № 904/199/21 зупинено та в порядку надання правової допомоги господарський суд звернувся до Арбітражного суду Красноярського краю з судовим дорученням про вручення судових документів відповідачу-2, Закритому акціонерному товариству "Назаровское".

24 березня 2021 року від Закритого акціонерного товариства "Назаровское" до господарського суду надійшло клопотання, яким просить зупинити провадження у справі №904/199/21 до винесення рішення Арбітражним судом Красноярського краю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2020 поновлено провадження у справі №904/199/21 та призначено розгляд справи у судове засідання на 27.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2020 в задоволенні клопотання Закритого акціонерного товариства "Назаровское" про зупинення провадження у справі №904/199/21 до винесення рішення Арбітражним судом Красноярського краю відмовлено.

З 27.04.2021 розгляд справи відкладений на 20.05.2021.

17 травня 2021 року до господарського суду надійшов лист Арбітражного суду Красноярського Краю, яким повідомлено, що на виконання ухвали від 27.01.2021 Господарського суду Дніпропетровської області, 15.04.2021 було вручено судове доручення представнику Закритого акціонерного товариства "Назаровское" - Леншину Д.А., про що міститься відмітка в підтвердженні про вручення документа.

20 травня 2021 року до господарського суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач визнає, що договір поставки не підписаний з боку відповідача-2, при цьому вказує, що ТОВ "Трак-Агро" неодноразово передавало відповідачу-2 оригінали договору, а також дублікати договору поставки були спрямовані йому поштою (вих. № 18/150). Однак, відсутність підписаного сторонами договору, на думку позивача, не є підставою для відмови в оплаті поставленого в його адресу товару. Оскільки, прийнявши товар відповідно до товарних накладних, відповідач-2 фактично висловив свою волю на укладення цивільно - правової угоди, що відповідає договору поставки. З урахуванням вищевикладеного, договір поставки вважається укладеним усно в спрощеній формі, в зв`язку з чим, у відповідача-2 настала відповідальність по оплаті поставленого в його адресу товару, а у ТОВ "Трак-агро" виникло право вимоги оплати за поставлений товар з відповідача-2, яке перейшло позивачеві за допомогою укладеного договору цесії. Також, ТОВ "Трак-агро" зверталося до відповідача-2 з проханням повернути, а при відсутності такої можливості, здійснити оплату за поставлений товар, підписати договір поставки від 05.01.2018, вислати належно оформлені екземпляри на адресу постачальника, повідомило про те, що відбулася поступка. Однак, дані листи були проігноровані відповідачем-2, жодної відповіді ТОВ "Трак-агро" так і не отримало, заперечень щодо поставки, а також повноважень працівників підприємства відповідача, які здійснювали прийом товару (комірник Новожилова О.А., зав. РТМ Синіциним Ю.А.) також у відповідача були відсутні.

На підтвердження наданих пояснень просить залучити додаткові докази, а саме: оригінал поштової квитанції з описом про відправку відповідачу-1; оригінал поштової квитанції з описом про відправку відповідачу-2; копії завіреної відповідачем копії трудової книжки щодо комірника Новожилова О.А. 8 арк.; копії товарно - транспортних накладних ТТН-009, ТТН-0010, ТТН-0011, ТТН-0012, ТТН- 0013 від (9.01.2018-25арк.; копію подорожнього листа ПЛ № 0025 від 09.01.2018 2 арк.; копію авансового звіту № 1 від 15.01.2018- 7 арк.; копії листів вих. №№ 12/30, 12/31, 12/32, 12/33, 12/34, від 02.11.2020 з описом вкладення повідомленнями про вручення. - 15 арк.; копію реєстру переданих документів від 10.01.2018-1 арк.; копію про внесення зміні до договору поручительства від 17.12.2020 - 1арк.; копії товарних накладних № 5, 7, 9, 10, 13, 15, 17, 19 від 25.04.2019 року-30 арк.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 здійснено перехід до розгляду справи №904/199/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 червня 2021 року.

14 червня 2021 року від позивача до господарського суду електронною поштою надійшли заперечення на клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі. Позивач вважає, що подання ЗАО "Назаровское" позовної заяви про визнання договору відступлення прав вимоги (цесії) №3 від 07 грудня 2020 року недійсним (нікчемним) направлене на затягування розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2021 відкладено підготовче засідання на 14.07.2021 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро".

14 липня 2021 року до господарського суду від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача-2 щодо пропуску позовної давності. Позивач зазначає, що термін виконання зобов`язань по оплаті за поставлений товар не визначений в товарних накладних, отже, до порядку оплати підлягає застосуванню стаття 530 Цивільного Кодексу України. Направлені ТОВ "Трак-Агро" 03.12.2020 на адресу відповідача-2 листи № 12/19, 12/18, 12/17, 12/16, 12/15 від 02.11.2020, отримані 08.12.2020, отже, у відповідності до ст. 530 ЦКУ, до 15.12.2020 товар повинен бути оплачений. Таким чином, закінчення строку позовної давності починається з 16.12.2020, і до моменту звернення позивачем з цим позовом до суду (згідно поштової квитанції від 11.01.2021) строки позовної давності дотримані і не пропущені.

Щодо непідсудності даного спору Господарському суду Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що як юридична особа України, заявила вимоги до двох юридичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованим в Україні та Російській Федерації. При цьому обрав місцем судового розгляду Господарський суд Дніпропетровської області, розгляд такої справи останнім відповідає вимогам Угоди від 20 березня 1992 року.

Посилання відповідача-2 про невжиття заходів досудового врегулювання спору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, на думку позивача, в силу пункту 2 статті 222 Господарського Кодексу України, це право позивача, а не його обов`язок.

Доводи відповідача-2 про те, що ТОВ "Трак- Агро" не надсилало на його адресу договору поручительства, що спричинило відсутність можливості висловити своє ставлення, спростовується листом б/н (поштова квитанція №RGUА, отримано 29.01.2021) про направлення ТОВ "Фармако Плюс" на його адресу листа з додатком договору поручительства. Крім того, зазначений договір поруки був направлений відповідачу-2 в додатку до позовної заяви і направлений разом з позовом 20.01.2021, описом вкладення (№ поштової квитанції VAUА). Позивач зазначає, що доводи відповідача-2 про відсутність повноважень у особи яка підписала спірні товарні накладні з посиланням на рішення Назарівського міського суду та на висновок службової перевірки №494/2 не є належним і допустимим доказом по даній справі, оскільки відповідач-2 підміняє фактичні обставини власними висновками. Ні позивач, ні треті особи, не брали участь в проведенні перевірки, і, відповідно, вплинути якимось чином на її результати також не могли.

У своєму відзиві відповідач-2 посилається на пояснювальні записки комірника ОСОБА_1 в кількості 2 штук, проте вони не можуть бути долучені до матеріалів справи, в результаті чого, неможливо в цілому встановити їх зміст. Зазначені документи (наказ, трудовий договір, посадова інструкція) підписані з боку відповідача одноосібним виконавчим органом - директором Ісаєвим. Новожилова здійснювала приймання поставленого товару, оформляла його отримання від імені відповідача, розписуючись у товарних накладних. Зазначені дії відбувалися відповідно до умов укладеного трудового договору, посадової інструкції та наказу. Той факт, що Новожилова на момент приймання товару була працівником відповідача, останнім не заперечується, а навпаки підтверджується. Отже, є всі підстави для застосування статті 1172 Цивільного кодексу України, ст.402 Цивільного кодексу РФ.

14 липня 2021 року до господарського суду надійшли пояснення третьої особи на відзив відповідача-2 мотивовані тим, що надані до матеріалів справи договір оренди транспортного засобу, договір на надання послуг з водієм ОСОБА_2 по транспортуванню товару є доказом та підтвердженням технічної можливості для поставки товару на адресу відповідача-2.

Таким чином, передання товару відповідачу-2 підтверджується не лише первинними документами, але й даними бухгалтерського обліку ТОВ "Трак Агро", що підтверджує фактичне здійснення господарської діяльності.

Щодо товарно-транспортних накладних, то третя особа зазначає, що відповідно до бухгалтерського балансу за 2018 рік, товарно-транспортні накладні про постачання на адресу відповідача-2 товару відображені в бухгалтерському обліку постачальника ТОВ "Трак Агро". Позивачем надано до матеріалів справи передавальні документи з підписом ОСОБА_3 з її розшифруванням підпису та зазначенням посади, що є доказом факту поставки товару. Тобто, після отримання від ТОВ "Трак Агро" товару по товарно-транспортним накладним у відповідача-2 виник обов`язок по його сплаті.

Третя особа зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача-2 з проханням повернути товар, а за неможливості сплати коштів за поставлений товар, підписати договір поставки, вислати належні оформлені екземпляри на адресу третьої особи.

Однак, дані листи були проігноровані відповідачем-2 та відповіді не було надано.

У судовому засіданні 14.07.2021 судом оглянуто надані третьою особою (постачальником) оригінали акту приймання-передачі документів від 09.12.2020, товарних накладних, рахунків фактур, претензій, листів, договору поруки тощо, про що зазначено в протоколі судового засідання.

20 травня 2021 року електронною поштою та 02 червня 2021 року засобами поштового зв`язку до господарського суду надійшло клопотання Закритого акціонерного товариства "Назаровское", яким просить зупинити провадження у справі №904/199/21 до винесення рішення Арбітражним судом Красноярського краю (а.с. 147, 233 том 1).

Клопотання мотивоване тим, що ЗАО "Назаровское" звернулося до Арбітражного суду Красноярського краю з позовною заявою до відповідачів ТОВ "Трак-Агро", ТОВ "Укрстор-Інвест" про визнання договору відступлення прав вимоги (цесії) №3 від 07 грудня 2020 року недійсним (нікчемним). До клопотання долучено копію ухвали Арбітражного суду Красноярського краю від 12.05.2021 по справі №А33-11304/2021.

Ухвалою суду від 09.08.2021 в задоволенні клопотання Закритого акціонерного товариства "Назаровское" про зупинення провадження у справі №904/199/21 до винесення рішення Арбітражним судом Красноярського краю - відмовлено; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду до суті у судове засідання на 25.08.2021.

У підготовчі та судове засідання 25.08.2021 представники позивача та відповідачів не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 25.08.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, господарський суд, -

В С Т А Н О В ИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро" (постачальник, первісний кредитор) та Закритим акціонерним товариством "Назаровское" (покупець, боржник) у січні 2018 року була досягнута згода про поставку товару. На виконання домовленостей Товариством з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро" здійснено поставку запасних частин, що підтверджується товарно-транспортними накладними:

№ 9 від 09.01.20 в сумі 449 198,83 російських рублів,

№ 10 від 09.01.2018 в сумі 75 717,43 російських рублів,

№ 11 від 09.01.2018 в сумі 500 648,05 російських рублів,

№ 12 від 09.01.2018 в сумі 391180,84 російських рублів,

№ 13 від 09.01.2018 в сумі 122 956,08 російських рублів (а.с. 160-175 том 1).

Зазначена продукція була поставлена на склад покупця, прийнята матеріально-відповідальною особою ЗАТ "Назаровское" - ОСОБА_3 та завідуючим ЦРМ Сініциним Ю.А.

Довіреність від відповідача-2 на отримання товару не вимагалась, оскільки товар доставлений безпосередньо на склад підприємства вантажоодержувача (Красноярський край. Назаровський район, вул. Шкільна д. 15), про що свідчать товарно - транспортні накладні № ТТН-009, ТТН-0010, ТТН-0011, ТТН-0012, ТТН-0013 від 09.01.2018, шляховий лист ПЛ № 0025 від 09.01.2018 та касові чеки на ПММ. Крім того, вищевказані товарно-транспортні накладні свідчать про фактичний рух товару зі складу Постачальника до складу Покупця. До матеріалів справи позивачем додана копія трудової книжки ОСОБА_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 обіймає посаду комірника з 21.03.2006. Оскільки ОСОБА_3 виконує роботу на посаді комірника, в силу своїх трудових обов`язків відповідає за товарно-матеріальні цінності при їх надходженні на склад і подальшому руху, отже, є уповноваженою особою па прийом товарно-матеріальних цінностей безпосередньо від постачальників.

Поставка товару ЗАТ "Назаровское" також підтверджується заявою свідка ОСОБА_2 , від 09.07.2021, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стебліною С.В. (зареєстрована в реєстрі №№1183,1184), а.с.41-45 том 2. Водій ОСОБА_2 пояснив, що здійснює ЗАТ "Назаровское" доставку товару і його розвантаження близько 17 років. Зі сформовної практики, вїзд на територію центрального складу і ремонтних майстерень без розпорядження зав. РТМ ОСОБА_5 був неможливий. Сініцин або відповідальні працівники разом з комірником брали участь в розвантаженні товару, проводили його огляд за якістю і ремонтопридатністю переданих запасних частин. Комірник Новожилова разом із ОСОБА_2 після розвантаження запчастин здійснювала додаткову перевірку фактично завантажених запчастин за каталожними номерами, найменуваннями і кількісним складом. Після передачі товару ОСОБА_2 передавав ОСОБА_3 товарно-транспортні накладні, УПД. У період з 2018 по 2019 роки ОСОБА_2 здійснював доставку товару на автомобілі ГАЗ-3302 держ. номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 -154 на адресу ЗАТ "Назаровское" від фірми ТОВ "Трак-Агро".

Оплата за поставлений товар ЗАТ "Назаровское" проведена не була.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро" неодноразово зверталося до ЗАТ "Назаровское" (відповідача-2) з проханням повернути належним чином оформлені накладні, а при відсутності такої можливості, здійснити оплату за поставлений товар (листи вих. №12/30, 12/31, 12/32, 12/33, 12/34 від 02.11.2020 отримано відповідачем -2, а.с. 179-189).

Відповіді на зазначені звернення ТОВ "Трак-Агро" не отримало, оплата поставленої продукції відповідачем-2 не здійснена.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро" наполягає, що поставлений товар відповідачем-2 було прийнято та в подальшому використано у своїй господарській діяльності.

07 грудня 2020 року ТОВ "Трак-Агро" (Цедент) і ТОВ "Укрстор-Інвест" (Позивач / Цессіонарій) був укладений договір № 3 відступлення прав вимоги (цесії) (далі тексту - Договір цесії), за яким Цедент відступає, а Цесіонарій приймає в повному обсязі право вимоги до ЗАТ "Назаровское" (ІПН ), що іменується в подальшому боржник, в розмірі 1 539 701,23 російських рублів (вартість переданого і неоплаченого товару згідно вище переліченим товарним накладним, а також суми відсотків, неустойки, штрафів, передбачених законодавством).

Так, згідно з п. 1.1, 1.2. договору цесії від 07.12.2020 первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у сумі 1 539 701,23 російських рублів - вартість переданого і неоплаченого товару згідно товарним накладним:

№ 9 від 09.01.2018 в сумі 449 198,83 російських рублів,

№ 10 від 09.01.2018 в сумі 75 717,43 російських рублів,

№ 11 від 09.01.2018 в сумі 500 648,05 російських рублів,

№ 12 від 09.01.2018 в сумі 391180,84 російських рублів,

№ 13 від 09.01.2018 в сумі 122 956,08 російських рублів.

Право вимоги переходить від цедента до цесіонарія з моменту підписання акту прийому-передачі документів (п.3.5. договору).

На виконання умов договору цесії, 09.12.2020 Цедент передав Цесіонарію (позивачу) всі документи, шо засвідчують право вимоги Цедента до Боржника за товарними накладними №№ 9, 10, 11, 12, 13, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому - передачі документів від 09.12 .2020 (додаток №1 до договору відступлення прав вимоги (цесії)).

Отже, підписавши цей договір і акт прийому - передачі документів від 09.12.20, сторони узгодили перехід до Позивача в частині прав кредитора, пов`язані зобов`язанням Боржника здійснити оплату за товар, поставлений відповідно до товарних накладних №№ 9, 10, 11, 12, 13, а також суми відсотків, неустойки, штрафів.

17.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс" (відповідач-1) укладений договір поруки, відповідно до умов якого Відповідач -1 поручається перед Позивачем за виконання Відповідачем-2 (ЗАТ "Назаровское") своїх обов`язків зі сплати боргу в сумі 1 539 701,23 російських рублів.

Згідно з п.п. 1.3. договору поруки, в разі порушення боржником обов`язку по оплаті відповідно до договору цесії. Боржник (Відповідач-2) і Поручитель (Відповідач - 1) відповідають перед Позивачем як солідарні боржники.

Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки на підставах, передбачених у ст. 559 Цивільного кодексу України (п.6.3. договору поруки).

11.01.2021 ТОВ "Фармако Плюс" на адресу ЗАТ "Назаровское" направлено повідомлення про укладення договору поруки та необхідність погасити заборгованість в найкоротший строк (а.с.25 том 2). Повідомлення отримано відповідачем- 2 29.01.2021 (а.с.27 том 2).

29 грудня 2020 року ТОВ "Трак-Агро" направило на адресу ЗАТ "Назаровское" (відповідача-2) лист 12/143 (а.с. 16-17 том 1), яким повідомило про те, що відбулося відступлення права вимоги та просило сплатити заборгованість протягом 7 днів з моменту отримання цього повідомлення. Факт належного повідомлення відповідача-2 підтверджується поштовою квитанцією пошти №6292 з додатком опису вкладення.

04 січня 2021 року Позивач направив на адресу Відповідача-2 лист вих. № 25-21 02.01.2021 з вимогою (претензією) погасити заборгованість перед позивачем (а.с.20-21 том 1). Однак відповіді так і не отримав.

Так, згідно Договору відступлення права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест", як новий кредитор, набуло права вимоги щодо оплати боржником (ЗАТ "Назаровское") прийнятого і неоплаченого товару.

Позивач вказав, що відповідач-2 не виконав свої зобов`язання щодо оплати поставленої продукції, в звлязку з чим просить суд стягнути на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" заборгованість в сумі 1 539 701,23 російських рублів, що еквівалентно 591 245,27 грн.

З матеріалів справи вбачається, що поставка відповідачу-2 товару відбулась на підставі товарних накладних № 9 від 09.01.2018, № 10 від 09.01.2018, № 11 від 09.01.2018, № 12 від 09.01.2018, № 13 від 09.01.2018 на загальну суму 1 539 701,23 російських рублів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу (надалі -ГК) України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладання договору поставки. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідач-2, в свою чергу, не скористався своїм правом передбаченим ч.1 ст.672 ЦК України, повідомлення про відмову від товару чи про його заміну на адресу покупця не направив.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, частиною 1 ст. 692 ЦК України чітко встановлений строк виконання покупцем обов`язку з оплати товару, у тому разі, якщо такий строк самостійно не визначений сторонами.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Тому, враховуючи поставку позивачем відповідачу-2 товару, прийняття товару відповідачем, суд дійшов висновку про укладання між сторонами договору поставки у спрощений спосіб. Судом встановлено факт поставки позивачем товару, відповідач-2 отримав цей товар у третьої особи, однак докази проведення оплати вартості отриманого товару відповідачем-2 на рахунок позивача відсутні.

Відтак обов`язок відповідача-2 оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Обов`язок покупця оплатити товар одразу після його прийняття також визначений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі № 906/232/19.

З огляду на те, що договори поставки укладались сторонами у спрощений спосіб, з урахуванням ст. 692 Цивільного кодексу України, перебіг строку виконання грошового зобов`язання за кожною видатковою накладною, починався з моменту прийняття відповідачам товару або товаророзпорядчих документів на товар.

Таким чином, враховуючи, що товарними накладними №№ 9,10,11,12,13 від 09.01.2018, строк оплати отриманого товару не передбачений, у відповідача виник обов`язок оплатити товар в день його прийняття, тобто 09.01.2018, а у позивача виникло право вимагати такої оплати.

Щодо невідповідності наданих товарних накладних, товарно-транспортних накладних вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України".

Відповідно до цього Закону, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" встановлено обов`язкові реквізити первинних документів, а саме: назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинними документами є документи, які фіксують господарську операцію та містять всі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", зокрема, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, акт приймання-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що товарні накладні №№ 9,10,11,12,13 від 09.01.2018 та товарно-транспортні накладні №№ ТТН-0009, ТТН-0010, ТТН-0011, ТТН-0012, ТТН-0013 містить всі необхідні реквізити, є належними доказами поставки товару.

Відповідач-2 заявляє про застосування до спірних відноси позовної давності. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, строк загальної позовної давності на звернення до суду за вимогою позивача про стягнення з відповідача заборгованості за накладними №№ 9,10,11,12,13 від 09.01.2018 спливає - 09.01.2021 (субота). Тож, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший робочий день, який слідує за вихідним.

Матеріалами справи встановлено, що позов у даній справі пред`явлено до суду 11.01.2021 (згідно поштового штемпеля на конверті та описі вкладення до цінного листа), тобто строк позовної давності не пропущено.

До того ж суд зазначає, що правовідносини з купівлі-продажу та поставки товару врегульовані нормами глави 54 "Купівля-продаж" Цивільного кодексу України, які є спеціальними для цих правовідносин. А отже, застосування позивачем до спірних правовідносин загальних положень про зобов`язання, а саме: ч.2 ст. 530 ЦК України, є помилковим.

Щодо підсудності даного спору Господарському суду Дніпропетровської області.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. З Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом статей 365 і 366 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і громадяни України, і юридичні особи, створені відповідно до законодавства України, крім винятків, встановлених законом та міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 366 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017) визначено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб`єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховного Радою України.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених в статті 76 цього Закону.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Таким чином, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Україна с учасницею Угоди від 20.03.1992 про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-ХП "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" (далі - Угода).

Згідно зі статтею 1 Угоди, дана угода регулює питання вирішення справ, що випливають із договірних та інших цивільно - правових відносин між господарюючими суб`єктами, з відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень по ним.

Статтею 2 Угоди визначено, що для цілей цієї Угоди під господарюючими суб`єктами розуміються підприємства, їх об`єднання, організації будь-яких організаційно - правових форм, а також громадяни, які мають статус підприємця відповідно до законодавства, яке діє на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, і їх об`єднання.

Статтею 13 Угоди визначено, що ця Угода відкрита для підписання державами -учасницями Співдружності Незалежних Держав і мас бути ратифікована. Як випливає з довідки про ратифікацію документів і виконання внутрішньодержавних процедур за документами, прийнятих Радою глав держав, Радою глав урядів і Економічною радою Співдружності Незалежних Держав (станом на 15.01.2008). Угода набула чинності для Білорусі, Вірменії, Таджикистану, Казахстану, Туркменістану, Узбекистан, Киргизької Республіки, Російської Федерації та України.

У зв`язку з тим, що однією зі сторін є резидент Російської Федерації, отже, угода від 20.03.1992 про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності поширюється і підлягає застосуванню при вирішенні питання про підсудність даного спору.

В силу частини 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, Угода про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, будучи частиною національного законодавства України, має пріоритет в його застосуванні перед нормами національного законодавства, в тому числі і чинних законів.

Відповідно до статей 1, 2 Угоди від 20 березня 1992 року, цією Угодою регулюються питання, пов`язані з вирішенням будь-яких цивільно - правових спорів учасниками яких є суб`єкти права учасників Угоди, в тому числі суб`єкти Україна і Російської Федерації, якими є обидва відповідача.

Згідно літери "а" частини 1 статті 4 Угоди від 20.03.1992 про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 2889-ХП від 19.12.1992 "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних з здійсненням господарської діяльності" визначено, що компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати згадані в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території даної держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав відповідач мав постійне місце проживання або місце знаходження на день пред`явлення позову. Якщо в справі беруть участь кілька відповідачів, що знаходяться на території різних держав-учасниць Співдружності, спір розглядається за місцем знаходження будь-якого відповідача на вибір позивача.

Таким чином, в силу імперативної норми міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, спір цивільно-правового характеру, в якому Відповідачі знаходяться на території як України так і Російської Федерації, може розглядатися компетентним судом України, в разі якщо цей суд обрав позивач на власний розсуд.

За викладеного, позовні вимоги заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Стягненню солідарно з відповідачів підлягає заборгованість у розмірі 1 539 701,23 російських рублів, що еквівалентно 591 245,27 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідачів по 4434,34грн з кожного на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс", Закритого акціонерного товариства "Назаровское", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак-Агро", про стягнення 1 539 701,23 російських рублів задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс" (49000, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд.61, квартира 10, ідентифікаційний код 38115392), Закритого акціонерного товариства "Назаровское" (662217, Російська Федерація, Красноярський край, Назаровський район, п. Степовий, вул. Шкільна, буд.15, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" (20708, Україна, Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура,5 кв.89, ідентифікаційний код 43453016) заборгованість за договором цесії №3 від 07.12.2020 в розмірі 1 539 701,23 російських рублів, видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако Плюс" (49000, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд.61, квартира 10, ідентифікаційний код 38115392) витрати по сплаті судового збору у сумі 4434,34грн, видати наказ.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Назаровское" (662217, Російська Федерація, Красноярський край, Назаровський район, п. Степовий, вул.. Шкільна, бу.15, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрстор-Інвест" (20708, Україна, Черкаська область, м. Сміла, вул. Мазура,5 кв.89, ідентифікаційний код 43453016) витрати по сплаті судового збору у сумі 4434,34грн, видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.09.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва