ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021м. ДніпроСправа № 904/6409/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро", м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 25 059,96 грн., інфляційної складової у розмірі 2895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн., пені у розмірі 4 635,06 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про стягнення суми основного боргу у розмірі 25 059,96 грн., інфляційної складової у розмірі 2 895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн., пені у розмірі 4 635,06 грн.

Ухвалою суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/6409/21 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" (надалі перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (надалі - замовник) було укладено договір перевезенням вантажів автомобільним транспортом № 2909/17-2 від 29.09.2017 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, перевізник зобов`язується на протязі усього строку дії цього договору за завданням замовника у встановлені строки приймати і доставляти довірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення та видати його особі, яка має право на отримання вантажу замовника, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані перевізником послуги.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, надав замовнику послуги з перевезення вантажів на загальну суму 25 059,96 грн. Що підтверджується актом надання послуг № 47 від 16.02.2020 та калькуляцією № 47 від 16.02.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок № 47 від 16.02.2020 на оплату наданих послуг.

Пунктом 4.7 договору визначено, що замовник оплачує послуги з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку фактури протягом 7 банківських днів з моменту передавання вантажу вантажоодержувачу, але у будь-якому випадку не раніше надання перевізником усіх документів згідно п.п. 4.5, 4.8 цього договору та реєстрації податкової накладної чи/або розрахунку корегування, виписаної(их) на відповідні надані послуги чи/або виконані роботи, у відповідності до вимог діючого законодавства України, із урахуванням п.п.5.3, 5.4.1 цього договору.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 4.7 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг настав 25.02.2020.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив надані послуги у встановлені строки.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" у розмірі 25 059,96 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до сплати інфляційну складову у розмірі 2 895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн. та пеню у розмірі 4 635,06 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором перевезенням вантажів автомобільним транспортом № 2909/17-2 від 29.09.2017 у розмірі 25 059,96 грн., інфляційної складової у розмірі 2 895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн., пені у розмірі 4 635,06 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були надані позивачем послуги, на яку суму; в які строки і якому розмірі надані послуги мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було оплачено відповідачем отримані послуги), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" (надалі перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (надалі - замовник) було укладено договір перевезенням вантажів автомобільним транспортом № 2909/17-2 від 29.09.2017 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 9.1 договору (в редакції додаткової угоди від 29.12.2018) встановлено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його закінчення, договір вважається продовженим ще на один календарний рік без зміни його умов.

Відповідно до п. 1.1 договору, перевізник зобов`язується на протязі усього строку дії цього договору за завданням замовника у встановлені строки приймати і доставляти довірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення та видати його особі, яка має право на отримання вантажу замовника, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані перевізником послуги.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, надав замовнику послуги з перевезення вантажів на загальну суму 25 059,96 грн. Що підтверджується актом надання послуг № 47 від 16.02.2020 та калькуляцією № 47 від 16.02.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунок № 47 від 16.02.2020 на оплату наданих послуг.

Пунктом 4.7 договору визначено, що замовник оплачує послуги з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку фактури протягом 7 банківських днів з моменту передавання вантажу вантажоодержувачу, але у будь-якому випадку не раніше надання перевізником усіх документів згідно п.п. 4.5, 4.8 цього договору та реєстрації податкової накладної чи/або розрахунку корегування, виписаної(их) на відповідні надані послуги чи/або виконані роботи, у відповідності до вимог діючого законодавства України, із урахуванням п.п.5.3, 5.4.1 цього договору.

З урахуванням п. 4.7 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг настав 25.02.2020.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив надані послуги у встановлені строки.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" у розмірі 25 059,96 грн.

Існування у відповідача заборгованості у вказаному розмірі також підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 24.06.2021.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 25 059,96 грн. є обґрунтованими.

Згідно з п. 5.5. договору, у разі порушення замовником строків оплати наданих перевізником послуг, крім випадків, передбачених п.п. 4.9, 4.10 та розділом 6 цього договору, замовник зобов`язаний на вимогу перевізника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 5.5. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.03.2020 по 29.06.2021 у розмірі 5 967,13 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем не було дотримано вимог частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також позивачем не було враховано, що 2020 рік був високосним, та не було застосовано показник 366 замість показника 365 під час нарахування пені за період прострочення у 2020 році.

За розрахунком суду: пеня на суму боргу 25 059,96 грн. з період з 01.03.2020 по 25.08.2020 становить 1 908,93 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 1 908,93 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 1 007,20 грн. за період з 26.02.2020 по 29.06.2021 та інфляційну складову у розмірі 2 895,44 грн. за період з березня 2020 року по травень 2020 року.

Розрахунки 3% річних та інфляційної складової, надані позивачем, зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної інфляційної складової у розмірі 2 895,44 грн. та 3% річних у розмірі 1 007,20 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 2909/17-2 від 29.09.2017 з додатковою угодою (том 1 а.с. 15 - 19), рахунком на оплату (том 1 а.с. 20), актом наданих послуг (том 1 а.с. 21), калькуляцією (том 1 а.с. 22), актом звірки (том 1 а.с. 23).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 25 059,96 грн., інфляційної складової у розмірі 2 895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн., пені у розмірі 1 908,93 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2 726,13 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 1-А, оф. 702; ідентифікаційний код: 36161054) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Наві-Лоджистікс" (ідентифікаційний код: 39235317; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. К. Малевича, 86-Д, оф. 3.3) суму основної заборгованості у розмірі 25 059,96 грн., інфляційну складову у розмірі 2 895,44 грн., 3% річних у розмірі 1 007,20 грн., пеню у розмірі 1 908,93 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 085,81 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2 726,13 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.08.2021.

Суддя М.О. Ніколенко