ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 рокуСправа № 912/1943/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Кравченко О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1943/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград", 25014, м. Кропивницький, вул. Бережинська, 20

до: Приватного підприємства "Транзит-Траст", 25005, м. Кропивницький, вул. Бєлінського, 2

про стягнення 150 745,34 грн

Представники:

від позивача - Антонова С.Ю., посвідчення адвоката №16 від 26.07.2013 року, ордер серія КР №144926 від 23.06.2021;

від відповідача - Ромаданова Г.Г., посвідчення адвоката №176 від 02.12.2004 року, ордер серія КР №77325 від 20.07.2021 року.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" (далі - ТОВ "Компас Кіровоград", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Приватного підприємства "Транзит-Траст" (далі - ПП "Транзит-Траст", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 58 500,00 грн основного боргу, 83 331,70 грн штрафу, 4 153,50 грн інфляційних втрат, 1 053,00 грн 3 % річних та 3 707,14 грн пені, з покладенням на відповідач судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування підстав позову зазначено про не виконання відповідачем повністю свого зобов`язання з оплати вартості поставленого товару за договором поставки нафтопродуктів № 13/09-17 від 13.09.2017.

Ухвалою господарського суду від 05.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/1943/21 за правилами спрощеного позовного провадження. У справі призначено судове засідання на 03.08.2021, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

В межах встановленого строку від ПП "Транзит-Траст" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить провадження у справі відносно стягнення суми основного боргу закрити з тих підстав, що основний борг сплачено повністю, та відмовити у задоволені позову в частині стягнення штрафних санкцій оскільки строк оплати дизпалива не встановлений, товар поставлено не на умовах договору № 13/09-17 від 13.09.2017.

Позивач у відповіді на відзив стосовно аргументів відповідача вказав на те, що поставка товару без попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема щодо порядку розрахунків, оскільки позивач скористався своїм законним правом у зустрічному зобов`язанні. Зазначено, що у даному випадку момент виникнення обов`язку відповідача зі сплати товару співпадає з моментом його отримання і так як платіж проведено відповідачем після звернення позивача до суду, то вказане є порушенням зобов`язань, що є підставою для застосування договірних санкцій.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких зазначено, що до суду не надано жодного доказу пролонгації договору, посилання позивача на необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань є неправомірним, відсутність заперечень на клопотання про продовження строку оплати сприйнято відповідачем як узгодження позивачем такого клопотання.

03.08.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 19.08.2021.

В судовому засіданні 19.08.2021 оголошено перерву до 28.08.2021.

28.08.2021 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 28.08.2021 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю, представником відповідача заперечено проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

13.09.2017 між ТОВ "Компас Кіровоград" (Продавець) та ПП "Транзит-Траст" (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 13/09-17 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця нафтопродукти в кількості та асортименті, що передбачені в заявках Покупця (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар від Продавця та оплатити його загальну вартість на умовах даного договору.

Згідно Договору, об`єм Товару та ціна за одиницю Товару узгоджується сторонами в Додатках до даного Договору (пункти 2.2., 3.1.).

Загальна сума Договору становить суму вартості усього товару, поставленого Продавцем та прийнятого Покупцем протягом терміну дії даного Договору (пункт 3.2.).

Розрахунки за Товар здійснюються Покупцем на умовах 100% попередньої оплати, якщо інше не передбачено в Додатках до Договору (пункт4.2.).

Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів за кожну окрему партію товару на розрахунковий рахунок Продавця (пункт 4.3.).

В пункті 6.2. Договору передбачено, що Покупець за Договором несе наступну відповідальність:

6.2.1. 3а несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору сплачує Продавцю пеню в розмір: подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

При цьому, погашення заборгованості Покупця за даним Договором здійснюється в наступній черговості: пеня за порушення термінів оплати за Товар; сплата основної суми заборгованості.

6.2.2. За односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань протягом дії Договору Покупець сплачує Продавцю штраф в розмірі 2% від загальної вартості договору (пункт 3.2.).

Згідно пункту 9.4. Договору, зміни, додатки, додаткові угоди і доповнення до даного договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін.

В пункті 9.13. Договору встановлено, що цей договір є чинним з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення. Закінчення строку дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності. Якщо жодна із сторін не заявила про свої наміри припинити дію цього договору за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії, то строк дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

Відповідно до наданих позивачем документів, ПП "Транзит-Траст" отримано дизельне паливо на загальну суму 4 166 585,25 грн та станом на 30.06.2021 оплачено 4 108 085,25 гри (а.с. 37-193). Залишок заборгованості станом на 30.06.2021 становить 58 500,00 грн.

Вказана заборгованість є заборгованістю за Товар, поставлений за видатковою накладною № 1376 від 23.11.2020 на суму 88 000,00 грн та товарно-транспортною накладною № Р1376 від 23.11.2020 (а.с. 190, 191)

24.05.2021 ТОВ "Компас Кіровоград" звернулось до ПП "Транзит-Траст" з претензією про сплату заборгованості (а.с. 33-35).

У відповідь на претензію ПП "Транзит-Траст" в листі від 25.05.2021 № 25052021 визнало заборгованість в загальному розмірі 64 500,00 грн з оплати Товару за Договором та гарантувало її оплату в повному обсязі у строк не пізніше 30.06.2021 (а.с. 36).

Внаслідок відсутності оплати ТОВ "Компас Кіровоград" звернулось до господарського суду з позовом у даній справі.

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

Згідно ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України закріплено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Як передбачено в ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Покупець, в свою чергу, зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу, та оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. (ст. ст. 689, 692 Цивільного кодексу України).

За правилами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказаним положенням кореспондують приписи ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання є підставою для сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), що передбачено ст. 230 Господарського кодексу України. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 Господарського кодексу України.

Згідно правил частини 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За вимогами ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами на підставі укладеного Договору поставки нафтопродуктів № 13/09-17 від 13.09.2017 виникли правовідносини поставки, відповідно до яких позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти і оплатити Товар (нафтопродукти).

Умовами Договору передбачено його автоматичну пролонгацію у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору (пункт 9.13.) та одночасно, згідно пункту 9.4. Договору, передбачено, що пролонгація здійснюється в письмовій формі.

Аналізуючи наведені положення Договору враховано, що згідно наданих до справи видаткових накладних поставка Товару здійснювалась в період 2019-2020 роки з посиланням на Договір поставки нафтопродуктів № 13/09-17 від 13.09.2017.

Вказані видаткові накладні підписано зі сторони ПП "Транзит-Траст" без будь-яких заперечень та застережень. В листі від 25.05.2021 ПП "Транзит-Траст" визнано отримання Товару саме за Договором.

Пункт 6 частини 1 ст. 3 Цивільного кодексу України встановлює, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово застосовував доктрину "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» - ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці (зокрема, постанова від 07.10.2020 у справі №50/2286/16-ц).

Окрім того, надані позивачем до справи видаткові накладні в силу положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та на підставі яких здійснюється бухгалтерський облік господарських операцій.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання товару з інших підстав (іншого договору) та відсутні докази бухгалтерського обліку відповідних зобов`язань за іншим правочином.

Суд враховує, що відповідно до частини 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (вірогідність доказів) наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням викладеного та наданих сторонами доказів, суд констатує, що позивачем надано докази, які більш вірогідно свідчать про автоматичну пролонгацію Договору на кожний наступний календарний рік та про здійснення поставок Товару, у тому числі за видатковою накладною № 1376 від 23.11.2020, саме за Договором поставки нафтопродуктів № 13/09-17 від 13.09.2017.

Умовами Договору передбачено, що об`єм і ціна Товару узгоджується в Додатках до Договору, порядок оплати - 100% попередня оплата, якщо інше не передбачено в Додатках до Договору.

В силу положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що зміст Договору не містить визначення, що саме вважається Додатком до Договору, тоді як пункт 9.4. Договору відокремлює поняття додатки, додаткові угоди тощо та встановлює до них єдину вимогу - письмова форма і підписання обома сторонами.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 31.05.2021 у справі № 917/265/18, необхідно розрізняти поняття "додаток до договору" та "додаткова угода до договору". Так, додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов. Водночас додаткова угода - є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст. 654 ЦК України, а також положення про нікчемність.

Виходячи з викладеного суд вважає, що в даному випадку об`єм та ціна Товару погоджені сторонами у видаткових накладних, у тому числі у видатковій накладній № 1376 від 23.11.2020, які в силу їх письмового оформлення і підписання уповноваженими представниками обох сторін можна вважати додатками до Договору.

Видаткова накладна № 1376 від 23.11.2020 не містить іншого строку оплати, а тому підлягають застосуванню положення щодо строку оплати згідно умов Договору.

Суд погоджується з доводами позивача що поставка товару без попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема щодо порядку розрахунків, оскільки продавець скористався своїм законним правом у зустрічному зобов`язанні.

Разом з цим, застосування положень Договору щодо 100% попередньої оплати, тобто оплати до моменту отримання товару, по даній поставці фактично є неможливим, оскільки, як слідує з матеріалів справи, об`єм та ціна Товару погоджена по факту поставки Товару і його отримання відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів узгодження між сторонами об`єму та ціни Товару до моменту його поставки, а рахунок на оплату, про який зазначено у видатковій накладній № 1376 від 23.11.2020 містить дату його оформлення 23.11.2020, що співпадає з датою поставки Товару. Докази виставлення рахунку до моменту поставки Товару матеріали справи не містять.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що Товар за видатковою накладною № 1376 від 23.11.2020 підлягав оплаті після його отримання.

Вказане узгоджується з положеннями частини 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття, тобто не пізніше 24.11.2020.

Наведене вище спростовує доводи відповідача стосовно того, що строк оплати товару не є погодженим між сторонами, а тому підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. У правовідносинах купівлі-продажу, які розповсюджуються на відносини поставки, строк оплати встановлено, зокрема, частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Також не підтверджено матеріалами справи досягнення між сторонами домовленостей щодо відстрочення сплати заборгованості згідно листа ПП "Транзит-Траст" від 25.05.2021 до 30.06.2021. Докази надання позивачем погодження на запропонований відповідачем строк оплати матеріали справи не містять та під час розгляду справи в суді позивач заперечив надання такого погодження.

Як встановлено матеріалами справи, станом на 30.06.2021 ПП "Транзит-Траст" мало заборгованість з оплати вартості Товару, поставленого за видатковою накладною № 1376 від 23.11.2020, в розмірі 58 500,00 грн.

Наявність заборгованості з оплати вартості поставленого товару відповідачем не заперечено та після подання позовної заяви до суду ПП "Транзит-Траст" здійснено оплату заборгованості згідно платіжних доручень № 2087 від 01.07.2021 та № 2105 від 06.07.2021 (а.с. 214, 215).

Позивач, згідно заяви до суду від 03.08.2021, підтвердив сплату відповідачем основної заборгованості, та просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе у разі, коли предмет спору існував на момент звернення до суду та припинив існування в процесі розгляду справи.

З підстав викладеного, суд встановив підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення з ПП "Транзит-Траст" на користь ТОВ "Компас Кіровоград" суми основного боргу в розмірі 58 500,00 грн відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, позивач підтримує позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних.

Наслідками порушення грошового зобов`язання є застосування заходів, визначених частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наведеною нормою кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми незалежно від того чи передбачено вказані нарахування умовами договору. Розмір річних в даному випадку встановлено законом, а саме 3% річних відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, ПП "Транзит-Траст" прострочено виконання грошового зобов`язання з оплати вартості поставлено за видатковою накладною № 1376 від 23.11.2020 Товару, що дає підстави для застосування позивачем положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

За наведеним розрахунком позивач просить стягнути інфляційні втрати за період грудень 2020 - травень 2021 на суму простроченого платежу 58 500,00 грн, що становить 4153,50 грн. Вказана сума нарахована правильно.

Стосовно розрахунку 3% річних суд зазначає про помилковість визначення позивачем початку періоду нарахування 23.11.2020, так як, з урахуванням наведених вище обставин, початком періоду прострочення є 25.11.2020. В межах розрахунку позивача 3% річних становлять за період з 25.11.2020 по 30.06.2021 на суму простроченого платежу 58 500,00 грн 1 047,71 грн.

Окрім того, порушення зобов`язання (невиконання або неналежне виконання) є підставою для застосування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня). Необхідною умовою застосування вказаної відповідальності є визначення у законі чи у договорі виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність штрафні санкції та їх розміру.

При цьому, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою ст. 627 Цивільного кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

За умовами підпункту 6.2.1. пункту 6.2. Договору передбачено відповідальність Покупця за несвоєчасне проведення розрахунків у вигляд пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період прострочення по день проведення розрахунків.

Наведене підтверджує правомірність вимог позивача про сплату пені в розмірі 3 707,14 грн на суму простроченого платежу за період з 30.12.2020 по 30.06.2021. Умови Договору встановлюють період нарахування пені - по день проведення розрахунків, що узгоджується з положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Щодо вимоги про стягнення штрафу суд зазначає наступне.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені у Господарському кодексі України. Так, за змістом частини 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Правовою підставою для застосування до сторони господарського зобов`язання штрафу є порушення стороною правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що за змістом наведених положень ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Згідно підпункту 6.2.2. пункту 6.2. Договору сторони передбачили, що підставою для застосування штрафу є необґрунтована відмова Покупця від виконання своїх зобов`язань протягом дії Договору.

Однак, зазначений пункт та інші умови Договору не встановлюють яка саме відмова від зобов`язання мається на увазі (відмова від договору, відмова від отримання товару, відмова від оплати) та не визначають, що саме є відмовою від виконання зобов`язання в даному випадку. Поряд з цим, ПП "Транзит-Траст" згідно листа від 25.05.2021 повідомив, що не відмовляється від оплати Товару та гарантував його оплату до 30.06.2021.

Окрім того, база для нарахування штрафу (розмір) не є точно встановленою, оскільки, виходячи з положень пункту 9.13. Договору, такий Договір є автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік, а отже загальна сума Договору не є визначеною. Договір не містить будь-якого грошового вираження ціни Товару та суми Договору.

За вказаних обставин суд не встановив підстав для стягнення штрафу в розмірі 83331,70 грн за порушення відповідачем строку розрахунку.

У відповідності до вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат і 3% річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 3707,14 грн пені, 1047,71 грн 3% річних та 4153,50 грн інфляційних втрат. У задоволенні позовних вимог в іншій частині суд відмовляє.

Судові витрати.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладають на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, які просить застосувати позивач згідно заяви від 03.08.2021, відповідно до яких, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За вказаних обставин суд при розрахунку враховує суму боргу, стосовно якої провадження у справі закрито у зв`язку з оплатою відповідачем.

З урахуванням викладеного, відсоток задоволених позовних вимог становить 44,72% (67 408,35 грн від заявленої суми 150,745,34 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 015,14 грн.

Надлишково сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню з державного бюджету за заявою останнього.

Окрім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, які визначає в розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження зазначених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 27.08.2019, який укладено між ТОВ "Компас Кіровоград" (Клієнт) та адвокатом Антонова Світлана Юріївна (Адвокат).

До вказаного договору між його сторонами укладено додаткову угоду № 4 від 19.05.2021, за якою визначено порядок оплати правової допомоги (гонорару) за надання Клієнту правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з ПП "Транзит-Траст" за договором поставки нафтопродуктів № 13/09-17 від 13.09.2017 р. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у суді першої інстанції (Господарському суді Кіровоградської області).

Згідно вказаної додаткової угоди визначено види послуг та їх вартість, загальний розмір яких складає 5 000,00 грн.

04.08.2020 між сторонами договору складено Акт приймання-передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого Адвокат надав правову допомогу Клієнту у справі № 912/1943/21 за позовом ТОВ "Компас Кіровоград" до ПП "Транзит-Траст" про стягнення боргу за договором поставки нафтопродуктів, а саме:

ознайомлення з матеріалами справи та формування правової позиції (консультування) - 500,00 грн;

підготовка та подання претензії та позову, складення інших процесуальних документів, додаткових письмових пояснень, заперечень, запитів - 3 000,00 грн;

формування доказової бази, технічна робота з документами - 500,00 грн;

представництво інтересів у суді першої інстанції - 1 000,00 грн.

Розмір гонорару (ціна наданої правової допомоги): 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Згідно платіжного доручення № 2899 від 06.08.2021 ТОВ "Компас Кіровоград" сплачено Адвокату 5 000,00 грн за послуги правової допомоги згідно акта від 04.08.2021.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI ), яка зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З наданих позивачем документів підтверджено фактичне надання Адвокатом правової допомоги ТОВ "Компас Кіровоград" при розгляді справи № 912/1943/21.

Правовідносини з Адвокатом оформлено відповідним договором про надання правової допомоги, стосовно виконання якого 04.08.2021 оформлено Акт виконаних робіт та сплачено кошти за надання правової допомоги. Згідно Акта виконаних робіт чітко вказано вид наданої допомоги, яка є фактичною наданою з огляду на участь Адвоката в засіданнях суду, підписанням позовної заяви і відповіді на відзив, засвідченням адвокатом копій доказів та подання інших заяв.

Суд вважає, що розмір витрат на надання правничої допомоги, який фактично сплачено позивачем Адвокату в сумі 5 000,00 грн, є фактично підтвердженим та відповідає критерію розумності, а також є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних Адвокатом робіт.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подано.

За вказаних обставин суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимога, що становить 2 236,00 грн (44,72% від 5 000,00 грн).

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 231, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення 58 500,00 грн основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позовні вимоги в іншій частині задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Транзит-Траст" (25005, м. Кропивницький, вул. Бєлінського, 2, ідентифікаційний код 33213146 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" (25014, м. Кропивницький, вул. Бережинська, 20, ідентифікаційний код 33083377) 3 707,14 грн пені, 1047,71 грн 3% річних та 4 153,50 грн інфляційних втрат, а також 1 015,14 грн судового збору та 2 236,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Компас Кіровоград" з0а адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, 82/40 та Приватному підприємству "Транзит-траст" електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Повне рішення складено 30.08.2021.

Суддя В.В.Тимошевська