ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2637/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Шерзай Аріана Абдулли (вх. № 2-1106/21 від 31.08.2021р.) про забезпечення позову у справі № 916/2637/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Шерзай Аріана Абдулли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» (вул. Базова, № 20, смт. Авангард, Овідіопольський р-н, Одеська обл., 67806, )

про визнання незаконними та припинення дій,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021р. за вх.№2729/21 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Шерзай Аріана Абдулли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок», в якій позивач просить суд визнати незаконними та припинити дії ТОВ «Промтоварний ринок» з перешкоджання реалізації прав та обов`язків за договором № 1506 про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності від 24 липня 2013 року, укладеного із ФОП Шерзай Аріаном Абдуллою.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що ТОВ «Промтоварний ринок» вживає заходів щодо перешкоджання господарській діяльності позивача на території ринку, зокрема, шляхом направлення повідомлень про розірвання договору та зобов`язання звільнення місць, на яких позивач провадить свою підприємницьку діяльність.

Разом з позовною заявою ФОП Шерзай Аріаном Абдуллою до Господарського суду Одеської області було подано заяву про забезпечення позову (вх.№ 2-1106/21), відповідно до якої останній просить суд вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням у даній справі законної сили, у наступному вигляді:

- заборонити ТОВ «Промтоварний ринок» та уповноваженим ним особам демонтувати, вивозити, переміщувати контейнер, розміщений на торговому місці №1506 на території КП №3 ТСК№2 за умовами договору №1506 від 24.07.2013р. на інше місце;

- заборонити ТОВ «Промтоварний ринок» та уповноваженим ним особам укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця №1506 на території КП №3 ТСК №2, орендованого фізичною особою-підприємцем Шерзай Аріаном Абдуллою за умовами договору №1506 від 24.07.2013р., з іншими особами.

В обґрунтування заяви заявник також зазначає, що ТОВ «Промтоварний ринок» вживає заходів щодо перешкоджання ФОП Шерзай Аріану Абдуллі господарській діяльності на території ринку, зокрема, ТОВ «Промтоварний ринок» чине перешкоди у доступі до торговельного місця, на якому заявник провадить свою підприємницьку діяльність.

При цьому, заявник зауважує, що на його адресу було направлено повідомлення про розірвання договору від 22 травня 2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «Промтоварний ринок» вимагає заявника звільнити торгове місце від торговельного об`єкту та заявляє про розірвання договору. Також, під час чергових перемовин із адміністрацією ТОВ «Промтоварний ринок» заявнику було надано наказ № 177 від 14.06.2021р., де передбачено розірвання договору, зокрема з позивачем, та вивезення перелічених контейнерів з території ТОВ «Промтоварний ринок», розподілено обов`язки при здійсненні вказаних дій

Також, заявник вказує, що ним виконуються всі обов`язки за договором, та вважає дії ТОВ «Промтоварний ринок» направлені на його розірвання безпідставними.

З огляду на викладене, заявник вважає, що на сьогоднішній день існує реальна загроза пошкодження, знищення або переміщення торговельного контейнера №1506, адже ТОВ «Промтоварний ринок» вважає договір про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності №1506 від 24.07.2013 року таким, що розірваний ним в односторонньому порядку.

Відтак, на переконання заявника, забезпечення позову у вигляді заборони демонтажу, вивезення та переміщення торговельного контейнеру і заборона укладання нового договору на торговельне місце, що нею орендоване, є співрозмірним із предметом спору заходом забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо заяви Фізичної особи-підприємця Шерзай Аріана Абдулли про забезпечення позову, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд звертає увагу, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Водночас, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, у разі задоволення позову судом, та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд відзначає, що обрання адекватного, збалансованого та співмірного з предметом спору заходу забезпечення позову має сприяти забезпеченню ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме в межах конкретної справи, без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Згідно зі статтями 73, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, суд вказує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, з огляду на предмет спору у даній справі та заходи забезпечення позову, які ФОП Корольова Ю.В. просить вжити, звертаючись із даною заявою про забезпечення позову, заявник повинен надати докази наявності фактичних обставин, зокрема, вчинення відповідачем певних дій, з якими пов`язується застосування певного заходу для забезпечення позову.

Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що ТОВ «Промтоварний ринок» вживає заходів щодо перешкоджання ФОП Шерзай А.А. господарській діяльності на території ринку, зокрема, ТОВ «Промтоварний ринок» підписано наказ № 177 від 14.06.2021р. щодо розірвання договорів та вивезення контейнерів, повідомлено про анулювання перепустки.

Разом з тим, подана заява про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Фактично міркування заявника про можливість ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог є лише припущеннями заявника, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Заявником ані до позовної заяви, ані до заяви про забезпечення позову жодних доказів, що свідчать про реальну загрозу пошкодження, знищення або переміщення торговельного контейнеру №1506 не надано, при цьому, надане заявником повідомлення про розірвання договору №499 від 22.05.2021р. та копія наказу ТОВ «Промринок» № 177 від 14.06.2021р. зодо розірвання договорів та вивезення контейнерів, не може свідчити про вчинення ТОВ «Промтоварний ринок» будь-яких незаконних дій відносно торговельного об`єкту заявника, оскільки вказане повідомлення містить лише прохання про звільнення торговельного місця, повернення його та погашення існуючої заборгованості у разі її наявності, а наказ не є доказом здійснення відповідачем реальних дій щодо вивезення або переміщення контейнеру № 1506.

Також, заявником не надано до суду будь-яких доказів, які свідчать про намір ТОВ «Промтоварний ринок» укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця №1506 з іншими особами.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що ця заява з вищезазначених підстав задоволенню не підлягає, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Водночас, суд вважає необхідним зауважити, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості та підставності самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Шерзай Аріана Абдулли (вх. № 2-1106/21 від 31.08.2021р.) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 02.09.2021р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя О.В. Цісельський