17.08.2021Справа № 910/6285/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ"
про розподіл судових витрат
у справі № 910/6285/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом"
про стягнення 960 675,89 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бортнюк М.В.
За участю представників учасників справи:
від позивача (заявника) ОСОБА_1 (адвокат, ордер КС № 014000 від 04.04.2021)
від відповідача Мариніч Н.В. (довіреність № 2786 від 02.02.2019, адвокат)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/6285/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" (далі - ТОВ "П`ята стража Київ", позивач, заявник) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення 960 675,89 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 позов ТОВ "П`ята стража Київ" задоволено частково, стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" основний борг у розмірі 933 964,51 грн, 3% річних в розмірі 4 413,94 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 21 146,51 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 392,87 грн. В іншій частині позову відмовлено.

16.07.2021 позивач подав до суду заяву про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 140 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 вищевказану заяву позивача призначено до розгляду в судовому засіданні 27.07.2021.

27.07.2021 до суду надійшло подане відповідачем клопотання в порядку ст.ст. 42, 126 ГПК України, в якому відповідач просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та відмовити позивачу у задоволенні його заяви про розподіл судових витрат.

Заперечуючи проти обґрунтованості розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу відповідач, у тому числі, вказав, що зазначення в п. 2.1 договору № 09/04 ПТ від 09.04.2021 про те, що АО «ЮрЕксперт» бере на себе зобов`язання щодо представництва інтересів позивача, не означає, що представництво та надання правової допомоги здійснюється у всіх справах (без виключення), що стосуються позивача. Крім того, як вказує відповідач, відповідно до п. 8.1 договору № 09/04ПТ від 09.04.2021, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, проте оскільки вказаний договір не містить дат(и) його підписання сторонами, неможливо визначити момент його укладання (набрання чинності), а отже, й момент виникнення відповідних прав та обов`язків у його сторін. Вказане, на переконання відповідача, унеможливлює застосування договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/04ПТ від 09.04.2021 в якості доказу на підтвердження складу і розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, у справі № 910/6285/21.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач вважав, що протокол № 1 погодження договірної ціни від 09.04.2021 та акт № 17 приймання наданої правничої допомоги від 15.07.2021 також є неналежними доказами розміру витрат на правничу допомогу у вказаній судовій справі.

Крім того, відповідач вказав, що серед документів, наданих позивачем на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару й інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, та оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), в зв`язку з чим зазначений позивачем розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу відповідач вважав не підтвердженим належними та допустимими доказами, а отже, недоведеним.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.06.2021 по справі № 912/1025/20, відповідач вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між якими та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Відповідач вказав, що фактичний час, витрачений АО «ЮрЕксперт» на надання позивачу правової допомоги у справі № 910/6285/21, не відповідає часу, вказаному в акті №17 приймання наданої правничої допомоги від 15.07.2021. Те саме стосується, на переконання відповідача, й обсягу юридичних послуг, зазначених у вказаному акті. Таким чином, згідно з твердженнями відповідача, вбачаються ознаки штучного збільшення обсягу правничої допомоги та розміру витрат на її надання, що має на меті завдання збитків державному підприємству.

Також посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2021 у справі № 922/902/19, відповідач зазначив, що витрати зі сплати гонорару успіху не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер. Таким чином, на переконання відповідача, відсутні правові підстави для компенсації позивачу суми в розмірі 50 000,00 грн за рахунок відповідача.

27.07.2021 суд відклав судове засідання з розгляду заяви на 17.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 викликано ТОВ "П`ята стража Київ", як позивача (заявника), у судове засідання, призначене на 17.08.2021, для розгляду заяви про розподіл судових витрат.

17.08.2021 відповідач подав до суду доповнення до поданого ним раніше клопотання в порядку ст.ст. 42, 126 ГПК України, в якому просив суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про відшкодування за рахунок відповідача суми понесених ним судових витрат на оплату правової допомоги.

Заперечуючи проти обґрунтованості розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, відповідач додатково зазначив, що згідно з відомостями, розміщеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 , який є представником позивача в межах даної справи, одночасно є також кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «П`ята стража Київ» та АО «ЮрЕксперт», що, на переконання відповідача, суперечить приписам ст.ст. 9, 20 Правил адвокатської етики та свідчить про наявність конфлікту інтересів. Крім того, відповідач вважав, що оскільки одна й та ж сама особа виступає кредитором (АО «ЮрЕксперт», зокрема адвокат ОСОБА_1) та боржником по відношенню до іншої (ТОВ «П`ята стража Київ» та ОСОБА_1 , як бенефіціар, тобто власник позивача), то зобов`язання ТОВ «П`ята стража Київ» як кредитора (власником якого є ОСОБА_1 ) по відношенню до адвоката ОСОБА_1, як боржника у відносинах надання професійної правової допомоги, є припиненими на підставі ст. 606 Цивільного кодексу України внаслідок поєднання кредитора і боржника.

У судовому засіданні 17.08.2021 представник позивача подану ним заяву підтримав, просив суд вказану заяву задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував, просив суд у її задоволенні відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/6285/21, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що 29.06.2021, до закінчення судових дебатів у справі, позивач подав до суду заяву про намір подати додаткові докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правову допомогу.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Судом встановлено, що позивач долучив до матеріалів позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким загальна орієнтовна сума судових витрат на правову допомогу за розрахунком позивача становить 90 000,00 грн.

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивач просив покласти на відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 140 000,00 грн.

Судом встановлено, що представники позивача - Новікова В.О. та ОСОБА_1 є адвокатами, що підтверджується свідоцтвами про право на заняття адвокатською діяльністю № 3758/10 від 25.09.2008, № НОМЕР_2 від 28.09.2000 (відповідно). Вказані відомості розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/04 ПТ від 09.04.2021, укладеного між АО "ЮрЕксперт" та ТОВ "П`ята стража Київ", за умовами якого безпосереднє виконання вказаного договору буде здійснюватися адвокатами вказаного адвокатського об`єднання Новіковою В.О. та ОСОБА_1;

- копію додатку № 1 від 18.02.2021 до договору № 1/2021 про надання правової допомоги від 18.02.2021;

- копію протоколу погодження договірної ціни № 1 від 09.04.2021 до вищевказаного договору;

- копію рахунку № 17 від 15.07.2021 на суму 140 000,00 грн;

- копію деталізації вищевказаного рахунку № 17 від 15.07.2021;

- копію акту приймання наданої правничої допомоги № 17 від 15.07.2021 на суму 140 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Шляхом укладення протоколу погодження договірної ціни № 1 від 09.04.2021 позивач та адвокатське об`єднання погодили, що розмір винагороди виконавця за надання правничої допомоги становить 5 000,00 грн без ПДВ за одну годину надання правничої допомоги адвокатами, партнерами та/або юристами і іншими співробітниками виконавця.

Як вбачається з деталізації рахунку № 17 від 15.07.2021, загальна кількість витраченого адвокатським об`єднанням часу на надання позивачу правової допомоги в межах даної справи становить 18 годин, а її загальна вартість - 90 000,00 грн. Крім того, сторонами договору про надання правової допомоги був передбачений окремий гонорар у розмірі 50 000,00 грн.

Зокрема, адвокатським об`єднанням була надана така послуга, як надсилання примірників позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу та до Господарського суду міста Києва, здійснення моніторингу розподілу та призначення справи до розгляду, на яку було витрачено 1 год та вартість якої склала 5 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним суд зазначає, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 по справі № 9901/264/19, такі вчинені адвокатом дії як оформлення копій письмових доказів, підготовка повного пакета документів для подачі до суду, надсилання документів поштою (представництво інтересів клієнта в поштовому відділенні) або подання їх до суду через канцелярію не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Суд, врахувавши положення ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 по справі № 9901/264/19, дійшов висновку, що вищевказані послуги з надсилання примірників позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу та до Господарського суду міста Києва, здійснення моніторингу розподілу та призначення справи до розгляду, надані позивачу адвокатським об`єднанням загальною вартістю 5 000,00 грн не є юридичними послугами та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, а відтак витрати на них не можуть бути покладені судом на інших сторін спору.

Крім того, як встановлено судом раніше, до загальної вартості правової допомоги, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача, був включений гонорар в розмірі 50 000,00 грн.

За умовами п. 4.3 договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/04 ПТ від 09.04.2021 у випадку отримання адвокатом певного позитивного правового результату, як-то: винесення судом рішення на користь замовника, ухвалення будь-якого іншого акту, що є позитивним для замовника залежно від замовлених ним послуг і подібне, замовник окремо від вартості наданих послуг сплачує виконавцю гонорар адвоката (гонорар успіху) для майнових спорів у розмірі до 10% від суми, що була предметом розгляду і стосується інтересів замовника, за рішенням суду або іншого уповноваженого органу.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд вказує, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому суд зазначає, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу позивача становив 90 000,00 грн, у той час, як заявлено ним до відшкодування було 140 000,00 грн.

За приписами ж ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Також суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Суд враховує, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Що стосується стягнення "гонорару успіху" в сумі 50 000,00 грн, суд, врахувавши правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, та встановивши, що такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер. До того ж судом враховано, що надані адвокатом юридичні послуги оплачуються позивачем окремо (90 000,00 грн за 18 годин роботи).

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові КГС ВС від 24.06.2021 у справі № 922/902/19.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 85 000,00 грн (140 000,00 грн - 5 000,00 грн за послуги, що не є юридичними послугами - 50 000,00 грн гонорар успіху), а з урахуванням часткового задоволення позову на відповідача покладається обов`язок відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 84 898,17 грн.

Щодо посилань відповідача на відсутність серед документів, наданих позивачем на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, документів, що свідчать про оплату гонорару і інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд вказує, що у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково.

При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Щодо посилань відповідача на наявність конфлікту інтересів з огляду на те, що ОСОБА_1 , який є представником позивача в межах даної справи, одночасно є також кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «П`ята стража Київ» та АО «ЮрЕксперт», суд вказує таке.

Згідно з положеннями ст. 9 Правил адвокатської етики під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Положеннями ст. 20 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта об`єктивно суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат пов`язаний договором про надання правової допомоги. Адвокат не має права прийняти доручення також якщо конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту.

Водночас викладені відповідачем обставини не свідчать про наявність суперечностей між особистими інтересами адвоката ОСОБА_1 та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом ТОВ «П`ята стража Київ», з огляду на що відповідні твердження відповідача є безпідставними.

Інші заперечення відповідача, наведені ним у клопотанні в порядку ст.ст. 42, 126 ГПК України та доповненні до нього, суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні, зазначаючи при цьому, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «П`ята стража Київ» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/6285/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража Київ" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, код 35838823) витрати на правничу допомогу в розмірі 84 898,17 грн (вісімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім грн 17 коп.).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 27.08.2021.

Суддя О.Г. Удалова