ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" вересня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1421/21

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ВІЛІМА-95 про забезпечення позову у справі №911/1421/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВІЛІМА-95 до Товариства з обмеженою відповідальністю АМЕДА БРОВАРИ про стягнення 20926грн, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВІЛІМА-95 звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю АМЕДА БРОВАРИ про стягнення 20 926грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про виконання робіт № 5938 від 22.07.2019 в частині здійснення оплати за виконані роботи у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.08.2021 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті сторонами.

03.09.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, в межах ціни позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів до забезпечення відповідного позову може унеможливити у подальшому виконання рішення у справі, у разі задоволення заявлених вимог, оскільки грошові активи можуть бути виведені з рахунків відповідача. Так, позивач вказує, що ним укладено договори з відповідачем, а також ТОВ «АМАДА СОФІЯ», ТОВ «АМЕДА+», ТОВ «АТ.АМЕДА» та ТОВ «АМЕДА ГОЛД», від імені яких діяв директор таких товариства Применко В.В. При цьому, вказані товариства не здійснили оплату послуг після їх надання та припинили комунікацію, а у подальшому ТОВ «АМАДА СОФІЯ», ТОВ «АМЕДА+», ТОВ «АТ.АМЕДА» та ТОВ «АМЕДА ГОЛД» змінили назви та місце знаходження. Отже, на думку заявника, існує ризик що і відповідач у даній справі - ТОВ «АМЕДА БРОВАРИ» буде реорганізовано, змінить власника та відбудеться виведення всіх активів такого товариства.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, відповідна заява, як унормовано ч.1 ст.140 ГПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; винятки щодо порядку розгляду визначені ч.ч.3,4 цієї норми.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, позивачем обрано захід забезпечення позову, визначений відповідною нормою.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові від 19.05.2020 у справі №910/19775/20 Верховний Суд дійшов висновку, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови ВС від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (п. 8.6 постанови ВП ВС від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, узгоджуються з заявленими вимогами і є співмірними, однак, суд вважає недоведеним позивачем того, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову може унеможливити або утруднити виконання рішення суду у даній справі, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, зміна місцезнаходження відповідача або зміна його власника, а також зміна назви не свідчать про те, що рішення у подальшому буде ускладнено або унеможливлено виконанням. Окрім того, позивачем не надано доказів у підтвердження того, що відповідач в особі його органів у справі вчиняє заходів, які свідчать про наявність у нього наміру змінити місце знаходження, провести реорганізацію тощо. На момент розгляду поданої заяви про забезпечення позову, відповідач у даній справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зміна відповідачем власника, на що посилається відповідач, а також директора не є беззаперечною підставою вважати, що рішення, у разі задоволення позову, буде унеможливлено або утруднено виконанням, зважаючи на те, що особа, яка є зобов`язаною в силу договору, вимоги на підставі якого заявлені позивачем, не змінюється за фактом зміни власника або директора.

Доказів того, що відповідачем здійснюються дії, направлені на відчуження майна товариства, виведення його грошових активів позивачем не надано, тому відповідні його припущення є на даний час недоведеними. Зміна місця знаходження інших юридичних осіб, зміна їх назви та керівника не свідчить про те, що рішення у даній справі, у якій відповідачем є інша юридична особа, може бути утруднено або унеможливлено виконанням.

Зважаючи на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви.

Згідно ч.ч. 6,8 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ВІЛІМА-95 від 02.09.2021 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова