ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м.Харків Справа № 913/339/21

Провадження №33/913/339/21

Господарський суд Луганської області у складі судді Драгнєвіч О.В., розглянувши позовні матеріали в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін у справі за позовом фізичної особи - підприємця Павлова Миколи Миколайовича, АДРЕСА_1

до відповідача фізичної особи - підприємця Катасонової Вікторії Євгенівни, АДРЕСА_2

про стягнення 146 421 грн 20 коп.

С У Т Ь С П О Р У:

Фізична особа - підприємець Павлов Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до фізичної особи - підприємця Катасонової Вікторії Євгенівни про стягнення заборгованості за договором оренди (найму) нежитлового приміщення від 01.02.2020 № 1 в загальній сумі 146 421 грн 20 коп., з яких: 67 674 грн 35 коп. - заборгованість з орендної плати; 61 828 грн 35 коп. - сума пені., 16 918 грн 50 коп. - сума штрафу (з урахуванням поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви б/н від 25.06.2021 із долученням уточненої позовної заяви, в якій позивач усунув недоліки первісного позовного матеріалу та уточнив позовні вимоги, зменшивши загальний розмір заявлених до стягнення сум, а.с.60-63).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором № 1 оренди (найму) нежитлового приміщення від 01.02.2020 в частині своєчасного та повного проведення розрахунку за користування орендованим приміщенням протягом липня - листопада 2020 року.

У зв`язку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі п.7.1. договору позивачем нарахована до стягнення пеня та штраф у зазначеному розмірі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.06.2021 позовну заяву фізичної особи - підприємця Павлова Миколи Миколайовича було залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із недодержання вимог п.п.3, 4, 5, 8 ч.3 ст.162, п.1 ч.1, ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України; встановлено строк для усунення недоліків позовного матеріалу.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.07.2021, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву (з урахуванням поданої уточненої позовної заяви) до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Від позивача 22.07.2021 через канцелярію суду надійшли додаткові письмові пояснення б/н від 19.07.2021 в яких останній звертає увагу, що укладений між сторонами договір оренди та акт примання-передавання до нього підписаний сторонами договору 01.02.2020, тобто виконання обов`язків за даним договором оренди обраховується з 01.02.2020. Позивач зазначає, що між сторонами були підписані акти про надання послуг за договором оренди з урахуванням змін цінової політики доллара США. Сума орендної плати не підлягала зміні, а обраховувалась з урахуванням зміни цінової політики доллара США. Позивач вказує, що штрафні санкції (пеня) обраховується з наступного дня за днем, що встановлює сплату зобов`язання визначеного в договорі (10 число кожного місяця), а саме з 11 числа кожного місяця, зокрема і за листопад 2020 року пеня нараховується не з 01.11.2020 а з 11.11.2020.

Суд розглянув подані позивачем письмові пояснення та долучив їх до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 01.07.2021 відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву у строк - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду. Вказана ухвала суду тричі (02.07.2021, 19.07.2021, 04.08.2021) направлялася відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями на адресу місцезнаходження, яка зазначена позивачем та вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також була повідомлена самим відповідачем (під час передання телефонограм) як актуальна для направлення кореспонденції.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом також розміщувалося оголошення на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Ухвала суду від 01.07.2021, направлені двічі 02.07.2021, 19.07.2021, були повернуті поштовим органом до суду з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою".

З метою належного інформування відповідача про розгляд справи судом також вчинялися заходи щодо передачі телефонограм за номером телефону, зазначеного в якості засобів зв`язку в позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які були прийняті фізичною особою - підприємцем Катасоновою В.Є., про що свідчать матеріали справи.

Під час прийняття телефонограм відповідач повідомляла, що адреса вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є правильною та актуальною, і просила на неї повторно направити копію ухвали суду.

04.08.201 ухвала суду від 01.07.2021 втретє направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомлення на адресу місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, неодноразово була підтверджена відповідачем під час отримання телефонограм, та отримана відповідачем 06.08.2021, що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням.

Враховуючи вищевикладене, судом вчинялися всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд спору та забезпечення процесуальних прав сторони на подання відзиву у встановлені судом строки.

Однак, у встановлені строки від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, будь-які процесуальні клопотання - також.

Судом враховується, що згідно положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, подача відзиву та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.

Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно положень ст.248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Наразі відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, а тому справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2020 року між фізичною особою-підприємцем Павловим Миколою

Миколайовичем (далі - позивач/орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Катасоновою Вікторією Євгенівною (далі - відповідач/орендар) був укладений договір оренди (найму) нежитлового приміщення № 1, за умовами якого орендодавець передає, а орендар примає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 159,4 кв.м., на першому поверсі житлової будівлі за адресою: просп.Гвардійський, буд.16, що належить орендодавцю на підставі права власності. Остаточний розмір загальної площі приміщення, що передається в оренду, та детальний опис приміщення визначається у відповідному акті примання-передачі приміщення. З приміщенням передається в оренду майно, прилади обладнання, які в ньому находяться (п.1.1 договору) (а.с.11-13).

Опис майна приладів і обладнання вказаного в додатку №2 до цього договору, які є його невід`ємною частиною (п.1.2 договору).

В п.3.1 договору сторони погодили, що договір буває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.03.2021 включно. Термін оренди і платежів по цьому договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщенням і закінчується в момент закінчення терміну дії цього договору і підписання сторонами акту примання-передачі (повернення) приміщення. Продовження строку оренди можливе лише за умови подовження терміну дії договору оренди і підписання сторонами відповідної угоди.

Відповідно до п.4.1 договору розмір щомісячної орендної плати становить:

- з 01.02.2020 по 31.03.2020 - 4900,00 грн., що на момент укладення договору еквівалентною 200 доларів США;

- з 01.04.2020 - 19600, 00 грн., що момент укладення договору еквівалентно 800 доларів США.

В п. 4.2 договору сторони визначили, що щомісячна орендна плата за договором оренди перераховується орендарем, тобто відповідачем за місяць вперед, починаючи з 01 лютого, а потім до 10 числа кожного наступного місяця, шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця або іншим способом.

Орендодавець має право змінювати розмір щомісячної плати передбаченої в пунктах п.4.1, цього договору в односторонньому порядку в разі зміни чинного державного і територального законодавства в області податкових, земельних та орендних відносин, а так само тарифної та цінової політики у сфері послуг (п.4.4 договору).

Відповідно до пп.5.3.1, 5.3.2 п.5.3 орендар зобов`язаний користуватися приміщенням виключно згідно п.2.2 цього договору, а також мати усі передбачені чиним законодавством дозвільні документи і надавати на вимогу орендодавця їх посвідчені копії; здійснювати платежі за аренду та інші послуги у встановлені договором терміни та в повному обсязі.

У випадку несвоєчасної сплати платежів за цим договором більше ніж 10 календарних днів, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 3 % р від суми заборгованості за кожен день прострочення, та крім цього, орендодавець має право вимагати, а орендар зобов`язується сплатити штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості (п.7.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що сторони підписали акт примання-передачі приміщення додаток №1 до договору оренди нежитлового приміщення, за яким 01.02.2002 орендодавець передав відповідачу в оренду приміщення загальною площею 159,4 кв.м., за адресою: м.Сєвєродонецьк, просп.Гвардійський, 16/37 (а.с.14).

В додатку №2 до договору оренди нежитлового приміщенння №1 від 01.02.2020 сторони визначили опис майна приладів і обладнання (а.с.15-16).

На підтвердження здійснення відповідачем користування орендованим приміщенням, між сторонами були підписані наступні акти про надання послуг за договором оренди від 01.02.2020 № 1:

1) акт від 29.02.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у лютому 2020 року складає 5040,00 грн., орендна плата сплачена в повному обсязі, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 01 лютого 2020 № 1;

2) акт від 01.04.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у березні 2020 року складає 4920,00 грн., орендна плата сплачена в повному обсязі, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 29.02.2020 № 3;

3) акт від 31.06.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у липні 2020 року складає 8307,00 грн., орендна плата не сплачена;

4) акт від 31.08.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у серпні 2020 року складає 8243,00 грн., орендна плата не сплачена;

5) акт від 30.09.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у вересні 2020 року складає 14149,00 грн., орендна плата не сплачена;

6) акт від 31.10.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у жовтні 2020 року складає 14175,00 грн., орендна плата не сплачена;

7) акт від 30.11.2020 відповідно до якого вартість оренди за договором оренди у листопаді 2020 року складає 22800,00 грн., орендна плата не сплачена (а.с.17-23).

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором оренди в частині своєчасного та повного проведення розрахунку за користування орендованим приміщенням в період з липня по листопад 2020 року, у звязку з чим у вдповідача утворилася заборгованість з орендної плати 67 674 грн 35 коп.

У зв`язку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі п.7.1. договору позивачем нарахована пеня у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день просторочення у загальній сумі 61 828 грн 35 коп. та штраф у сумі 16 918 грн 50 коп.за зобов`язаннями липня - листопада 2020 року.

Позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати, 29.12.2020 позивачем було направлено лист відповідачу з вимогою сплатити орендну плату до 10.01.2021, який був залишений відповідачем без виконання.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав із відповідним позовом до відповідача.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодесу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.759 Цивільного кодексу України наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини 5 ст.762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем як орендарем зобов`язань за договором в частині своєчасного проведення розрахунку із позивачем у відповідності до вимог п. 4.2 договору у спірний період користування - з липня по листопад 2020 року.

Наразі матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості у відповідача в результаті невиконання зобов`язань за договором оренди за зобов`язаннями липня - листопада 2020 року на загальну суму 67 674 грн.

Натомість як вбачається з прохальної частини уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за зобов`язаннями вказаного періоду 67 674 грн 35 коп. (а.с.62).

Будь-які уточнення щодо правильності заявленої до стягнення суми основного боргу, або щодо виправлення допущеної помилки, від позивача до суду не надходило.

Суд зауважує про те, що заборгованість в сумі 35 коп. наразі не підтверджується первісними документами, а тому визнається необгрунтованою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендних платежів у сумі 67 674 грн 00 коп. В частині стягнення з відповідача боргу в сумі 35 коп. слід відмовити.

У зв`язку із допущеним простроченням у виконанні грошового зобов`язання позивачем також заявлено вимоги про стягнення штрафу у сумі 16 918 грн 50 коп. та пені у сумі 61 828 грн 35 коп.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п.7.1 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної сплати платежів за цим договором більше ніж 10 календарних днів, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 3 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, та крім цього, орендодавець має право вимагати, а орендар зобов`язується сплатити штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості.

Перевіривши правильність розрахунку штрафу (а.с.62, в позові), суд дійшов висновку про те, що він зроблений арифметично вірно, вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 16 918 грн 50 коп. є законними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши правильність розрахунку позивача щодо нарахування пені (а.с.з.61, в позові) на суму 61 828 грн 35 коп., суд зазначає наступне.

В наведеному розрахунку позивачем застосовано для обрахунку пені визначений договором розмір 3 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Однак, позивачем помилково не були враховані положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на виявлені помилки в розрахунку пені, суд вважає за необхідне навести правильний розрахунок пені, зроблений за допомогою інформаційно-правової програми "Законодавство":

- за актом від 31.07.2020: 8307 грн 00 коп. (загальна сума заборгованості у липні), за період з 11.07.2020 до 10.08.2020 (31 кількість днів), подвійна облікова ставка НБУ (6%), пеня складає 84 грн 43 коп.;

- за актом від 31.08.2020: 8243 грн 00 коп. (загальна сума заборгованості у серпні), за період з 11.08.2020 до 10.09.2020 (31 кількість днів), подвійна облікова ставка НБУ (6%), пеня складає 83 грн 78 коп.;

- за актом від 30.09.2020: 14149 грн 00 коп. (загальна сума заборгованості у вересні), за період з 11.09.2020 до 10.10.2020 (30 кількість днів), подвійна облікова ставка НБУ (6%), пеня складає 139 грн 17 коп.;

- за актом від 31.10.2020: 14175 грн 00 коп. (загальна сума заборгованості у жовтні), за період з 11.10.2020 до 10.11.2020 (31 кількість днів), подвійна облікова ставка НБУ (6%), пеня складає 144 грн 07 коп.;

- за актом від 30.11.2020: 22 800 грн 00 коп. (загальна сума заборгованості у листопаді), за період з 11.11.2020 до 10.12.2020 (30 кількість днів), подвійна облікова ставка НБУ (6%), пеня складає 224 грн 26 коп.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково, у сумі 675 грн 71 коп., що визнається судом обгрунтованою.

За вказаних обставин, позов визнається обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. З відповідача на користь позивача слід стягнути основний борг у сумі 67 674 грн 00 коп., 675 грн 71 коп. - пені, 16 918 грн 50 коп. - штрафу. В іншій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 ГПК України).

У позові позивач заявив до відшкодування 15 000 грн судових витрат на правову допомогу, а також витрати на сплату судового збору за подання позову.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.03.2021 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Жердєв» (Адвокатське бюро) було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Виконанню зобов`язань з правової допомоги у кожному випадку звернення клієнта передує узгодження сторонами змісту, характеру, обсягів і вартості правової допомоги шляхом складання заявки, яка після її підписання сторонами стає невід`ємною частиною договору.

Відповідно до умов п.2.1 договору Адвокатське бюро, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги щодо представництва у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Авокатське бюро зобов`язується надавати послуги з правової допомоги клієнту за його заявкою. Правову допомогу, що надається Адвокатськми бюро, клієнт оплачує в гривнях (без ПДВ), шляхом грошового переказу у розмірі, строках та порядку, погоджених у кожній заявці на правову допомогу (п.4.1 договору).

В п.4.3 сторони погодили, що оплата вартості правової допомоги за даним договором здійснюється у розмірі, строках та порядку, погоджених у кожній заявці на правову допомогу, за рахунком на оплату не пізніше 3-х днів з дати його отримання клієнтом

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач, подав до суду наступні документи:

- належним чином посвідчену копію договору №35/21 про надання правової допомоги від 30.03.2021 (а.с.64);

- належним чином посвідчену копію ордера від 15.04.2021 ( а.с. 65);

- належним чином посвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001158, виданого на ім`я Жердєва С.М. (а.с.63);

- додаток № 1 до договору - заявка №1-35/21 30.03.21 (а.с.83);

- посвідчена належним чином копія квитанції на суму 15 000 грн 00 коп. ( а.с.84).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, які заявлені позивачем до відшкодування, суд враховує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наразі відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат та не довів їх неспівмірність.

Як вже зазначалося вище, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Як вбачається, на виконання п.п.4.1., 4.3. договору про надання правової допомоги позивачем та адвокатом був укладений додаток №1 до договору - заявка №1-35/21 30.03.21, згідно предмету якої адвокатське бюро за завданням клієнта взяло на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту, яка полягає у наступному: представництво клієнта в господарському суді Луганської області з питань подання, складання та подальшого представництва клієнта за позовом до ФОП Катасонової В.Є. про стягнення заборгованості за договором оренди №1 від 01.02.2020. (а.с.83).

Вартість правової допомоги із витратами за заявкою складає 15000 грн.

Наявний в матеріалах справи дублікат квитанції від 05.04.2021 свідчить про здіснення оплати позивачем у вказаній сумі послуг адвокатського об`єднання (а.с.84).

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості та доведеності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу судом враховується, що наразі види робіт, визначені в заявці не є деталізованими із визначенням конкретного розміру суми з загального розміру визначеного гонорару, що відповідає конкретній юридичній послузі. Деталізований опис виконаних робіт/послуг щодо наданої правової допомоги позивачем до позову також не долучено.

Наразі матеріали справи свідчать про те, що у відповідності до умов підписаної заявки до договору про надання правової допомоги (передбачених видів робіт), адвокатом була підготовлена позовна заява (уточнена позовна заява з метою усунення недоліку позовного матеріалу) та подані додаткові письмові пояснення від 19.07.2021.

За висновком суду, такий обсяг наданих адвокатом послуг (підготовка позовної заяви, в подальшому усунення її недоліків та подання додаткових пояснень на 2-х аркушах із повторним цитуванням норм та пунктів договору, які були наведені у позові) у малозначній справі не значної складності із ціною позову 146 421 грн 20 коп. відповідає 5 000 грн, як реальні, об`єктивно необхідні та такі, що відповідають критерію розумності, підтверджені матеріалами справи, а отже доведені.

Зазначений вид послуги у заявці - «подальше представництво клієнта за позовом до ФОП Катасонової В.Є. про стягнення заборгованості за договором оренди №1 від 01.02.2020» (без належної конкретизації робіт та сум, які їм відповідають, тобто тарифікації, а також з огляду на те, що справа була розглянута судом у спрощеному провадженні без виклику сторін, без проведення судових засідань) судом визнаються недоведеним, та таким, що не підтверджується наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої позивачем до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, які підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку що об`єктивно доведеними слід вважати витрати на суму 5 000 грн. У відшкодуванні іншої частини витрат слід відмовити за недоведеністю.

У відповідності до положень ч.4 ст.129 ГПК України у разі часткового задоволення позову - судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, на відповідача слід віднести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 911,74 грн., що відповідає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З приводу розподілу судового збору за подання позову суд зазначає наступне.

При зверненні із позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір в загальній сумі 3332 грн 51 коп., згідно платіжних доручень №42420 від 15.04.2021 на суму 2270 грн 00 коп., №30013 від 05.05.2021 на суму 1062 грн 51 коп.

Разом з тим, до відкриття провадження у справі позивач, усуваючи недоліки позовного матеріалу, уточнив позовні вимоги, надавши уточнену позовну заяву, зменшивши загальний розмір заявлених до стягнення сум до 146 421 грн 20 коп., що відповідає судовому збору у сумі 2270 грн 00 коп.

Отже, судовий збір було внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи зазначене, на даний час існує необхідність повернення позивачу судового збору в розмірі 1062 грн 51 коп. який є переплатою та може бути повернуто останньому з Державного бюджету України на підставі ухвали суду у разі звернення позивача із відповідним письмовим клопотанням.

Крім того, згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовув сумі 1 321,93 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 210, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи - підприємця Павлова Миколи Миколайовича до фізичної особи - підприємця Катасонової Вікторії Євгенівни про стягнення 146 421 грн 20 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Катасонової Вікторії Євгеніївни, ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи - підприємця Павлова Миколи Миколайовича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) основний борг в сумі 67 674 грн 00 коп., 675 грн 71 коп. - пені, 16 918 грн 50 коп. - штрафу, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 911 грн 74 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 321 грн 93 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів (з урахуванням положень п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 30.08.2021.

.

Суддя О.В. Драгнєвіч