РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.08.2021Справа № 910/7765/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, будинок 11; ідентифікаційний код: 00190928)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод металургійного обладнання" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 14-А; ідентифікаційний код: 42752771)

про стягнення 18 972, 00 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод металургійного обладнання" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 18 972, 00 грн, у зв`язку із порушенням строків поставки товару згідно специфікації № 2 від 11.09.2020 та договору № Т1858/05 від 17.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 24.05.2021 направлялася відповідачу поштовим повідомленням № 059, яке в свою чергу 04.07.2021 було повернуто на адресу суду не врученим із зазначенням причин: "за закінченням терміну зберігання".

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.07.2020 між Акціонерним товариством "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний завод металургійного обладнання" (постачальник) укладено договір поставки № Т1858/05, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до специфікації № 2 від 11.09.2020, яка є додатком № 2 до вказаного договору сторони погодили поставку товару на загальну суму 111 600, 00 грн.

Пунктом 5 специфікації № 2 встановлено, що строк поставки становить 90 календарних днів з моменту підписання специфікації та отримання письмової заявки покупця.

Порядок оплати та форма розрахунків встановлено п. 6 даної специфікації та відповідно встановлено, що покупець здійснює оплату товару протягом 10 календарних днів після дати виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару згідно з п. 3.6. договору і за фактично поставлений товар на склад покупця за умови виконання п. 3.3. договору.

Загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору поставка товару здійснюється постачальником згідно з п. 3.1 цього договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця, яка направляється постачальнику поштою на юридичну адресу постачальника, або за допомогою факсимільного, електронного засобу зв`язку за реквізитами зазначеними в п. 17 договору. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують в специфікаціях (додатках) до цього договору. Постачальник зобов`язаний направити письмове підтвердження про отримання ним від покупця письмової заявки на постачання товару поштою на юридичну адресу постачальника, або за допомогою факсимільного, електронного засобу зв`язку за реквізитами зазначеними в п. 1. договору. У разі не надання покупцем підтвердження про отримання заявки постачальником, заявка вважається прийнятою датою направлення її покупцем на електронну адресу постачальника. Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за згодою сторін.

Приймання товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 із змінами і доповненнями (п. 5.1. договору)

Згідно п. 13.1. договору останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік з дати укладання, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що поставка товару за умовами специфікації № 2 до договору повинна була б бути здійснена відповідачем у строк до 15.12.2020.

Водночас, позивач зазначає, що фактична поставка погодженого сторонами товару була здійснена 29.12.2020 згідно видаткових накладних № 273 від 29.12.2020 та № 274 від 29.12.2020.

Таким чином, з огляду на прострочення дати поставки товару позивач на підставі п. 11.2 договору нараховує відповідачу пеню - 7 812, 00 грн та штраф - 11 160, 00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що в ході досудового врегулювання спору, на адресу відповідача позивачем неодноразово направлялись претензія № 101-21/01 від 12.01.2021 та досудове нагадування № 101-345/63 від 06.04.2021 з вимогою виконати умови договору поставки № Т1858/05 від 17.07.2020 та відповідно сплатити суму штрафних санкцій у розмірі 18 972,00 грн. за порушення строків поставки товару.

Зазначену претензію та досудове нагадування відповідач отримав 07.02.2021 та 13.04.2021 (відповідно), проте суму штрафних санкцій за порушення строків поставки не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № Т1858/05 від 17.07.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16.09.2020 направив на електронну адресу відповідача, яка зазначена у договорі № ТІ858/05 від 17.07.2020 лист № 2497/05 від 16.09.2020 (Заяка-підтвердження) з вимогою здійснити поставку товару, який передбачений умовами специфікації (додаток) № 2 від 11.09.2020 до договору № Т1858/05 від 17.07.2020.

Відтак, враховуючи положення п. 3.2. договору та умови специфікації № 2 поставка повинна була б бути здійснена протягом 90 календарних днів з моменту підписання специфікації та отримання письмової заявки покупця, а саме у строк до 15.12.2020.

Водночас, як вбачається із накладної № 273 від 29.12.2020 та № 274 від 29.12.2020 поставка товару відбулася 29.12.2020, тобто з порушенням строків.

Суд відзначає, що означені видаткові накладні підписані представниками сторін, що в свою чергу підтверджує факт поставки товару позивачу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази відповідача щодо поважності причин пропуску поставки товару 29.12.2020, а не 15.12.2020.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 11.2 договору № ТІ858/05 у разі порушення строків поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати поставки (включаючи останній день поставки). Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання, незалежно від його тривалості. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Суд перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу на суму непоставленого вчасно товару - 111 600, 00 грн зазначає, що останнім днем нарахування штрафних санкцій має бути 28.12.2020, а не 29.12.2020 (як зазначається позивачем) у зв`язку з тим, що 29.12.2021 поставка вже була здійснена, а відтак станом на 29.12.2020 зобов`язання було виконано в межах двадцяти чотирьох годин вказаної дати, що в свою чергу свідчить про неможливість нарахування штрафних санкцій відповідача за останній день.

Крім того, суд вказує, що ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відтак, за підрахунками суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені - 7 254, 00 грн та штраф в розмірі 11 160, 00 грн., що в загальному становить 18 414, 00 грн, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231 та 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод металургійного обладнання" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 14-А; ідентифікаційний код: 42752771) на користь Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, будинок 11; ідентифікаційний код: 00190928) штрафні санкції 18 414 (вісімнадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору - 2 203 (дві тисячі двісті три) грн. 23 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.08.2021

Суддя Д.О. Баранов