РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2021Справа № 910/5391/21
Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/5391/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМАСЕЛ" (вул. Карла Маркса, 44б, смт Клавдієво-Тарасове, Бородянський район, Київська область, 07850)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРУМА УКРАЇНА" (вул. Левандовська, буд. 3 В, м. Київ 10, 01010)

про стягнення 24 375,00 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРМАСЕЛ" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРУМА УКРАЇНА" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 24375,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов`язань за договором № 040319 купівлі - продажу від 04.03.2019, в частині реєстрації податкових накладних. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 24 375,00 грн збитків. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

09.04.2021 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали від 09.04.2021 шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням правильного найменування суду;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлених відповідно до ст. 91 ГПК України (в т.ч. доказів часткової оплати відповідачем страхового відшкодування);

- подання до суду письмової заяви, яка буде містити підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- подання до суду письмової заяви з зазначенням електронної адреси відповідача;

- заяву з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат по справі, які позивач поніс та з яких сум складаються вказані витрати;

- надання до суду на виконання ухвали відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

27.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої долучено письмові заяви на виконання вимог ухвали суду від 09.04.2021.

11.05.2021 Господарський суд міста Києва ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи №910/5391/21 ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд запропонував відповідачеві подати відзив на позовну заяву впродовж 15 днів з дня вручення ухвали суду від 11.05.2021, та позивачу впродовж 15 днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

Від учасників судового процесу ні відзиву по справі, ні відповідно інших заяв по суті справи не надходило.

Ухвлу суду від 11.05.2021 року учасники судового процесу отримали 14.05.2021 (позивач) та 18.05.2021 (відповідач), про що в матеріалах справи містяться відповідні повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши всі наявні документи у матеріалах справи № 910/5391/21, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно та безпосередньо оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

04.03.2019 між ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (надалі - покупець, позивач) та ТОВ «ДАРУМА УКРАЇНА» (надалі - продавець, відповідач) укладено Договір №040319 купівлі-продажу (надалі Договір), згідно п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця поліграфічну та рекламно-сувенірну продукцію - товар, в термін, в асортиментів, кількості та за відпускною ціною згідно із Специфікаціями та відповідними рахунками а оплату, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Серед іншого сторони погодили наступне:

Пункт 4.2. Договору - ціни на Товар у відповідності до даного Договору вважаються погодженими між Сторонами в Специфікаціях і вказуються в рахунках і накладних.

Пункт 4.3. Договору - оплата за кожну партію товару здійснюється покупцем банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення рахунку на оплату на умовах 25 % передоплати та 75 % протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання Сторонами видаткової накладної на відповідну партію товару, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях.

Пункт 9.2. Договору - продавець зобов`язаний видати покупцю податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Пункт 9.3. Договору - якщо продавець порушить обов`язок з видачі та/або реєстрації податкової накладної та розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, він зобов`язаний відшкодувати покупцю збитки у розмірі не отриманого податкового кредиту згідно письмової вимоги покупця.

Згідно п. 1 Специфікації №1 сторони погодили ціну товару - флешка з логотипом в коробці з логотипом - 195 000, 00 грн (ПДВ 32 500, 00).

Згідно п. 1 Специфікації №2 сторони погодили ціну товару - листівка з логотипом - 7 470, 00 грн (ПДВ 1 245, 00 грн).

Позивач вказує, що ним платіжними дорученнями №1540 від 22.03.2019, №741 від 17.05.2019, №943 від 07.06.2019 було оплачено вартість товару в повному обсязі. Зокрема, платіжним дорученням №741 від 17.05.2019 позивач сплатив товар на суму 146 250, 00 грн, в тому числі 24 375, 00 грн.

Позивач зазначає, що згідно пункту 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається, в тому числі, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так, відповідач сформував та направив податковим органам на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну (ПН) №74 від 17.05.2019 на суму 146 250, 00 грн в т.ч. ПДВ 24 375, 00. Однак, реєстрація означеної ПН була зупинена з тих підстав, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано відповідачеві надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на що, позивач звернувся до відповідача із вимогою №30/1 від 30.09.2020 про відшкодування збитків у розмірі не отриманого податкового кредиту, докази направлення якої 02.10.2020 містяться в матеріалах справи.

У відповідь на вимогу, відповідач надав лист в якому повідомив, що обов`язок ТОВ «ДАРУМА Україна» щодо реєстрації ПН в ЄРПН порушено не з вини останнього, а внаслідок неправомірних дій податкових органів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до суду з позовною заявою про оскарження дій податкової (без посилання на номер судової справи) та гарантував, що заблокована ПН буде розблокована та після цього одразу зареєстрована.

Позивач стверджує, що на момент звернення з позовною заявою до суду реєстрація ПН від 17.05.2019 №74 в ЄРПН не здійснена, у зв`язку з чим позивач не зміг внести ПДВ у розмірі 24 375, 00 грн до свого податкового кредиту, а відтак просить стягнути з відповідача в судовому порядку вартість збитків у розмірі не отриманого податкового кредиту, що становить вартість ПДВ 24 375, 00 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 24375, 00 грн збитків у розмірі неотриманого податкового кредиту, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору та своїх податкових зобов`язань в частині реєстрації ПН №74 від 17.05.2019 в ЄРПН.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу №040319 від 04.03.2019;

(2) Позивач на виконання умов Договору здійснив оплату товару за платіжним дорученням №741 від 17.05.2019 на суму 146 250, 00 грн, в тому числі ПДВ 24 375, 00 грн;

(3) Відповідач всупереч п. 9.2. Договору не надав позивачеві зареєстровану в ЄРПН накладну (реєстрація податкової накладної №74 від 17.05.2019 зупинена) та не виконав свої податкові зобов`язання, чим позбавив позивача на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту;

(4) Відповідач зобов`язаний в порядку передбаченому п. 9.2. Договору відшкодувати позивачеві збитки у розмірі не отриманого податкового кредиту, що становить вартість ПДВ - 24 375, 00 грн.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.05.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей з ЄДР станом на 11.05.2021, а саме: вул. Левандовська, буд. 3 В, м. Київ 10, 01010 (поштовий конверт (відправлення №422) було отримано представником відповідача за довіреністю 18.05.2021.

Згідно із ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач про розгляд справи №910/5391/21 та про його право на подання відзиву повідомлений належним чином, однак, таким правом у встановлений судом строк (до 02.06.2021 включно) не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив від відповідача або заява про продовження/поновлення строку для його подання до суду не надходила, а відтак відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язання щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної, чим порушено право позивача на внесення суми ПДВ до податкового кредиту, а отже позбавлено позивача можливості зменшення податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду на відповідну суму у розмірі 24 375, 00 грн.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи підтверджений факт оплати позивачем товару на суму 146 250, 00 грн, в тому числі ПДВ у розмірі 24 375, 00 грн;

- що стало наслідком зупинення реєстрації ПН №74 від 17.05.2019 та чи вживав відповідач дії щодо розблокування такої ПН;

- чи має місце заподіяння діями відповідача позивачеві збитків та як наслідок відшкодування розміру не отриманого податкового кредиту у розмірі 24 345, 00 грн;

- чи відповідає заявлена сума до стягнення розміру фактично заподіяних збитків;

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Пунктом 9.3. Договору передбачено, що якщо продавець порушить обов`язок з видачі та/або реєстрації податкової накладної та розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, він зобов`язан6ий відшкодувати покупцю збитки у розмірі не отриманого податкового кредиту згідно письмової вимоги покупця.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №741 від 17.05.2019 вбачається, що позивач здійснив оплату товару за Договором у розмірі 146 250, 00 грн.

Крім того, як вбачається з квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до ПН від 17.05.2019 №74, в ній заявлена сума з ПДВ у розмірі 146 250, 00 грн. Втім, реєстрація ПН №74 зупинена, у зв`язку з її відповідністю вимогам 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та податковими органами запропоновано відповідачеві надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Як вбачається з даних податкової накладної №74 від 17.05.2019, які містяться в рішення №1344487/35572827 від 04.12.2019 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту згідно ПН №74 від 17.05.2019 становить 24 375, 00 грн, загальна сума з урахуванням податку на додану вартість 146 250, 00 грн.

У відповідь на вимогу позивача №30/1 від 30.09.2020, відповідач повідомив, що обов`язок ТОВ «ДАРУМА Україна» щодо реєстрації ПН в ЄРПН порушено не з вини останнього, а внаслідок неправомірних дій податкових органів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до суду з позовною заявою про оскарження дій податкової та гарантував, що заблокована ПН буде розблокована та після цього одразу зареєстрована. Однак, в своїй відповіді відповідач не посилався на номер справи за якою здійснюється оскарження рішення про зупинення реєстрації ПН №74 від 17.05.2019 та таких доказів/або доказів про відсутність вини відповідача у зупинені реєстрації ПН в ЄРПН, відповідач (попри обізнаність про розгляд справи №910/5391/21 з 18.05.2021) до Господарського суду міста Києва не подає.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази про оскарження відповідачем рішення податкового органу про зупинення реєстрації ПН №74 від 17.05.2019, в тому числі доказів реєстрації такої ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних або вчинення відповідачем будь-яких інших дій, що були спрямовані на розблокування такої ПН, а відтак свідчило б про відсутність вини у діях відповідача.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Так, згідно п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Відповідно до п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, суд зазначає, що однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною, а отже включення покупцем сум ПДВ до податкового кредиту і можливість зменшення податкового зобов`язання, що свідчить про настання збитків для позивача, як контрагента відповідача.

При цьому, у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Тобто, згідно п. 198.6 ст. 198 ПКУ відсутність реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не надає позивачу права на відображення суми податку у складі податкового кредиту, тому, зі спливом річного терміну (365 днів з травня 2019) для усунення недоліків при реєстрації відповідачем ПН №74 від 17.05.2019 позивачу, завдано збитків на загальну суму 24 375, 00 грн втраченого податкового кредиту.

У зв`язку з чим, суд погоджується з твердженнями позивача в тій частині, що згідно п. 9.3. Договору в такому разі відповідач повинен був за вимогою позивача відшкодувати позивачеві збитки у розмірі не отриманого податкового кредиту - 24 375, 00 грн. Така вимога була надіслана позивачем на адресу відповідача 02.10.2020, про що свідчать докази її надсилання, що наявні в матеріалах справи (опис вкладення, накладна), та вимогу №30/1 було отримано відповідачем 12.10.2020, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відпрвавлення, а також отримання вимоги підтверджується самою відповіддю відповідача на вимогу №30/1.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Таким чином, враховуючи що позивачем було сплачено відповідачу вартість товару разом з ПДВ (146 250, 00, в тому числі ПДВ 24 375, 00 грн), проте внаслідок дій відповідача відшкодування вказано ПДВ позивачу з бюджету стало неможливим, оскільки, впродовж 365 днів з травня 2019 ПН зареєстрована не була та відповідач не надав до суду жодних доказів на підтвердження відсутності вини в його діях, суд дійшов всиновку, що право позивача на відшкодування податкового кредиту у сумі 24 375, 00 грн вважається порушеним та наявні в матеріалах справи докази з більшою вірогідністю підтверджують факт завдання збитків позивачеві, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд покладає судовий збір за подання позову на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМАСЕЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРУМА УКРАЇНА" про стягнення 24 375,00 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРУМА УКРАЇНА" (вул. Левандовська, буд. 3 В, м. Київ 10, 01010; ідентифікаційний код: 35572827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМАСЕЛ" (вул. Карла Маркса, 44б, смт Клавдієво-Тарасове, Бородянський район, Київська область, 07850; ідентифікаційний код: 36705378) 24 375 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят п`ять) грн 00 коп. збитків, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких