02.09.2021Справа № 910/7384/21
Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» (далі - позивач, ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовною заявою до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі - відповідач, АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ») про стягнення збитків у розмірі 223 193,32 грн.
У позовній заяві ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» було викладено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» зобов`язань щодо збереження та забезпечення схоронності та цілісності вагонів після їх прийняття під перевезення, наслідком чого стало розобладнання (розукомплектування) вагонів, у зв`язку з чим ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» понесло збитки у вигляді суми неотриманої орендної плати в період неможливості експлуатації вагонів орендарем та суми витрат на організацію проведення ремонтних робіт, відновлювальних робіт вказаних вагонів, які позивач і просить стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 12.05.2021 в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/7384/21, позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» 137 469 (сто тридцять сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) грн 04 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

28.08.2021 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, у якому заявник просить присудити на його користь 23750,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення у справі № 910/7384/21 ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та суд вважає наявні у справі матеріали достатніми для здійснення розгляду заяви без виклику учасників справи, то згідно приписів ст. 244 ГПК Україна судове засідання для розгляду заяви позивача не призначається.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

14.05.2021 представником позивача була надана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач уточнив позовну заяву в частині попереднього розрахунку судових витрат та вказав на, що попередній орієнтований розрахунок судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи, складається з суми судового збору - 3 347,91 грн та витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді, орієнтовано 21 600,00 грн. Представник позивача просив суд прийняти вказану заяву та розглядати її з вимогами позовної заяви.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

У додатках до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача надав звіт від 27.08.2021 про надані послуги за період з 04.04.2021по 27.08.2021 згідно договору про надання правової допомоги від 05.04.2021 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2021, відповідно до якого позивач надав наступні послуги:

аналіз документів ТОВ «Рейл Інжиніринг» стосовно розобладнання вантажних вагонів в управлінні ТОВ «Рейл Інжиніринг» в період з 01.10.2020р. по 30.11.2020р. на суму 6750,00 грн.

Підготовка та погодження правової позиції з Клієнтом на суму 2700,00 грн.

Складання Позовної заяви з додатками на суму 8100,00 грн;

Складання відповіді на відзив на суму 2700,00 грн;

Складання заяви про ухвалення додаткового рішення на суму 2700,00 грн.

Поштові відправлення (1) позовна заява; 2) відповідь на відзив; 3) заява про уточнення позовних вимог; 4) заява про ухвалення додаткового рішення на суму 800,00 грн.

Всього було надано послуг на суму 23 750,00 грн.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір від 05.04.2021 про надання правової допомоги (далі Договір), укладеного між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» (далі КЛІЄНТ) та адвокатом Мурашко Оленою Анатоліївною (далі АДВОКАТ).

Відповідно до розділу 1 Договору, сторони визначили предмет договору, відповідно до якого КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги. Види правової допомоги визначено у розділі 5 цього Договору.

Розділом 5 цього договору передбачено, що АДВОКАТ надає КЛІЄНТУ наступні види правової допомоги:

Консультаційні та юридичні послуги щодо захисту прав та законних інтересів КЛІЄНТА, а саме: аналіз документів КЛІЄНТА та матеріалів судових справ будь-якої юрисдикції, підготовка та подання будь-яких необхідних процесуальних документів для належного захисту Клієнта, представництво в будь-яких державних органах влади, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі в усіх судах України першої, апеляційної і касаційної інстанції в рамках цивільного, кримінального, господарського, адміністративного і виконавчого провадження, в органах місцевого самоврядування, в органах прокуратури, в органах Національної поліції України, Служби безпеки України, в Міністерстві юстиції України та всіх його структурних підрозділах в Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, в Антимонопольному комітеті України, та його структурних підрозділах, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, Державній податковій службі України та всіх її структурних підрозділах при вирішенні будь-яких питань, що стосуватимуться прав та інтересів.

Представляє інтереси КЛІЄНТА з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі (з самостійними та без самостійних вимог), свідку, заявнику, скаржнику, стягувачу, боржнику, володільцю речей і документів, власнику або володільцю майна, речей та документів у тому числі з правом пред`явлення, подання, звернення з позовом (в тому числі адміністративним позовом), змін підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення (подання) зустрічного позову, відмови від позову (в тому числі адміністративного позову), подання заяв, запитів (в тому числі адвокатських запитів), скарг, повідомлень, відводів, клопотань, укладання (підписання) мирової угоди на будь-якій стадії (в тому числі на стадії виконавчого провадження), вимагати виконання судового рішення, оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб будь-якого рівня, оскарження рішень, постанов і ухвал будь-якого суду, одержувати (в тому числі нарочно) рішення, ухвали, постанови, виконавчі листи, судові накази та пред`являти їх до виконання, ознайомлюватися з матеріалами реєстраційної справи;

Здійснює захист прав КЛІЄНТА, який полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Даний пункт договору також поширюється на працівників (осіб, що перебувають у трудових відносинах) Клієнта.

Сплачувати від імені КЛІЄНТА державне мито, судовий збір, вносити грошові кошти в якості застави та здійснювати інші необхідні платежі для захисту прав та законних інтересів КЛІЄНТА;

Вчиняти інші дії в інтересах КЛІЄНТА не передбачених даним Договором, з обов`язковим наступним письмовим повідомленням КЛІЄНТА про вчинену дію і за умови, що така дія, є дійсно необхідною для захисту прав та інтересів КЛІЄНТА;

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що Оплата послуг АДВОКАТА здійснюється шляхом оплати йому гонорару, який становить винагороду адвоката за надання ним правової допомоги.

Гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується КЛІЄНТОМ на підставі звіту Адвоката, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати набрання чинності судового Рішення (Постанови), виходячи з розміру витраченого АДВОКАТОМ часу та погодинної ставки у розмірі, що визначається у додатках до цього Договору (п. 6.2 Договору).

Пунктом 10.1-10.2 сторони передбачили, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Даний договір укладений строком на один рік.

Відповідно до Додатку № 1 від 05.04.2021 сторонами досягнуто згоди, що вартість послуг, за Договором від 05.04.2021р. оплачується за ставками виходячи з розміру витраченого АДВОКАТОМ часу, а саме:

2 700,00 (дві тисячі сімсот) грн. за 1 (одну) година роботи АДВОКАТА у справах КЛІЄНТА;

200,00 (двісті) грн. за одне відвідування поштових та кур`єрських організацій для відправлення/отримання кореспонденції у справах КЛІЄНТА;

1 200,00 (одна тисяча двісті) добових у разі відрядження у справах КЛІЄНТА.

Так, Актом надання послуг №1 від 27.08.2021 передбачено, що АДВОКАТОМ, були виконані наступні роботи:

Надання професійної правничої (правової) допомоги ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» у справі №910/7384/21 в Господарському суді на суму 22950,00 грн.

Здійснення поштових відправлень на суму 800,00 грн.

Загальна вартість витрат на надання правничої допомоги складає 23750,00 грн.

Крім того, у матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Мурашко Оленою Анатоліївною та долучено довіреність від 05.04.2021 на представництво інтересів позивача.

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг правничої допомоги на суму 23750,00 грн., разом з тим суд звертає увагу представника позивача на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Так, матеріали справи свідчать про перевищення представником позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення від 27.08.2021 суми витрат на професійну правничу допомогу (23750,00 грн) у порівнянні з очікуваним її розміром (21600,00 грн заява про уточнення позовних вимог), що є істотним перевищенням в розумінні частини шостої статті 129 ГПК України.

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України представник позивача повинен був навести суду належне обґрунтування та відповідно, довести обставини того, що він, станом на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу не міг передбачити розмір витрат на надання послуг (виконання робіт), які зазначені в звіті та акті надання послуг від 27.08.2021.

Натомість, матеріали справи свідчать, що заява представника позивача від 27.08.2021 взагалі не містить будь-яких пояснень та обґрунтувань щодо такого перевищення. Отже, представником позивача не доведено суду обставин того, що йому про таке перевищення не було відомо під час заявлення попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат та він не міг передбачити вказаних обставин.

Отже, оскільки представником позивача ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» не було подано до суду доказів щодо обґрунтованості перевищення суми визначеної у попередньому розрахунку суми судових витрат, у суду немає підстав для стягнення суми, яку завлено представником ТОВ «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» у заяві про ухвалення додаткового рішення, а тому предметом розгляду становить сума у розмірі 21 600,00 грн, яка була зазначена в заяві про уточнення позовних вимог.

Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Таким чином оскільки витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а виходячи із того, що за положеннями ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суд може, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, а таке клопотання відсутнє враховуючи, що судом було позов задоволено частково витрати позивача на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у відповідності до ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» задоволено частково у розмірі 137 469 (сто тридцять сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 45 коп., витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 21600,00 грн покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/7384/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення 223 193,32 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ІНЖИНІРИНГ» (03150, місто Київ, вул. Ділова, будинок 5, корпус 2; ідентифікаційний код юридичної особи: 41018433) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13303 (тринадцять тисяч триста три) грн 89 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 4 Розділу X «Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання додаткового рішення 02.09.2021.

Суддя В.О.Демидов