ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Справа№ 911/64/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Макуха О.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 22.04.2021 (повний текст складено 27.04.2021)

у справі №911/64/21 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські

регіональні електромережі»

до Садівничого товариства «Медик»

про стягнення 247 770,62 грн. вартості

необлікованої електричної енергії

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулось до господарського суду з позовом до Садівничого товариства «Медик» про стягнення вартості електричної енергії у розмірі 247 770,62 грн, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що під час проведення перевірки дотримання споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії уповноваженими представниками позивача було виявлено порушення, а саме: самовільне підключення фаз А та С поза приладом обліку, що зафіксовано актом про порушення № К041712 від 17.04.2020, за результатами якого комісією з розгляду актів про порушення було прийнято рішення, оформлене протоколом № 296 від 13.05.2020, про донарахування відповідачу обсягів електричної енергії, вартість якої відповідач оплатив частково.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.04.2021 провадження у справі № 911/64/21 закрито. Вказане судове рішення мотивовано тим, що оскільки відповідач - Садівниче товариство «Медик» не має статусу юридичної особи, а отже не є особою, яка може бути стороною у судовому процесі, даний спір не підлягає вирішенню, зокрема, в порядку господарського.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції фактично відмовив позивачу в доступі до правосуддя. При цьому, не врахував, що 12.02.1988 відбулись загальні збори уповноважених представників Садівничого товариства «Медик», на якому було прийнято статут садового товариства, а 02.01.1992 проведено державну реєстрацію юридичної особи згідно діючого на той час законодавства. Разом з цим, апелянт стверджує, що на сьогоднішній день садівницькі товариства можуть функціонувати у такій організаційно-правовій формі як обслуговуючі кооперативи відповідно до Закону України «Про кооперацію». На переконання апелянта, в силу приписів вказаного Закону садове товариство незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі Закону та свого Статуту. Також апелянт вказує, що на момент звернення з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі Садівниче товариство «Медик» мало код ЄДРПОУ, а скасування реєстраційної дії про включення відомостей про юридичну особу не є тотожним таким діям, як скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації юридичної особи чи її припинення. За твердженнями апелянта, на сьогоднішній день юридична особа відповідача продовжує діяти, адже її первинна реєстрація Садівничого товариства відбулась ще 02.01.1992 тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін. Зокрема, зазначив, що на момент виявлення порушення Садівниче товариство «Медик» не пройшло процедуру державної реєстрації та в порушення приписів Закону України «Про кооперацію» працював без Статуту, що є порушенням ст. 41 згаданого Закону, який, зокрема, регламентує діяльність обслуговуючих судово-огородніх кооперативів, які є господарськими організаціями - юридичними особами, що здійснюють некомерційну діяльність на підставі свого Статуту та з моменту державної реєстрації. За твердженнями відповідача, колишній голова садівничого товариства одноособово керував енергогосподарством, займав всі посади, самостійно уклав договір про постачання енергії, а всі споживачі - члени Садівчниого товариства «Медик» обладнані індивідуальними електронними лічильниками електричної енергії, за якими й сплачували її вартість представнику позивача Ведмедю П.Б. При цьому, відповідач вказує, що Статут Садівничого товариства «Медик», по якому на сьогоднішній день працює кооператив, прийнято та затверджено загальними зборами членів кооперативну, які відбулись 19.09.2020, передбачає, що Садівниче товариство «Медик» з 05.09.2020 не є правонаступником Садівничого товариства «Медик» (8) та не несе будь-якої відповідальності за останнього.

Заявлене відповідачем у відзиві-2 на апеляційну скаргу клопотання про зобов`язання позивача здійснити перерахунок нарахувань вартості необлікованої енергії відхилено апеляційним судом як безпідставне та необґрунтоване, адже наразі апеляційний суд здійснює перегляд ухвали суду першої інстанції з процесуального питання щодо правомірності закриття провадження у справі, а не щодо позовних вимог по суті спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 про оголошення перерви зобов`язано відповідача - Садівниче товариство «Медик» надати апеляційному суду для огляду в судовому засіданні докази на підтвердження факту реорганізації Садівничого товариства «Медик» або утворення нового підприємства станом на час розгляду справи та долучення копій таких доказів до матеріалів справи.

В наданих апеляційному суду поясненнях апелянт просив врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/964/19, відповідно до якої скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) за рішенням суду не є тотожною самій ліквідації юридичної особи, яка відбувається в порядку, передбаченому ст. 110 ЦК України, і не призводить до припинення ОСББ з огляду на вимоги ст. 25 Закону № 755-IV, якою визначається порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій.

За змістом наданих апеляційному суду пояснень відповідач зазначив, що вважає вимогу суду безпідставною та необґрунтованою, адже судом першої інстанції з`ясовано та встановлено відсутність юридичного статусу Садівничого товариства «Медик» та неможливість його бути стороною будь-якого судового процесу. За твердженнями відповідача, виявлені позивачем порушення допущено однією особою, а саме колишнім головою садівничого товариства ведмедем П.Б., який повністю визнав свою вину, про що свідчить протокол позивача, та розпочав часткове погашення штрафу. Також відповідач наголошував, що державна реєстрація садівничого товариства «Медик» () є такою, що не відбулась, а отже ця юридична особа не може вважатись створеною. На переконання відповідача, твердження позивача про державну реєстрацію садівничого товариства 02.01.1992 є помилковими та не підтверджені жодними доказами.

В судове засідання апеляційної інстанції 31.08.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився незважаючи на його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення йому відповідної ухвали суду про оголошення перерви, яку на наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженим представником відповідача 05.08.2021.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 31.08.2021 представник відповідача, явка якого в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явився не зважаючи на його належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надіслав, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулось до господарського суду з позовом до Садівничого товариства «Медик» про стягнення вартості електричної енергії у розмірі 247 770,62 грн, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.03.2021.

Згідно зробленого судом першої інсатнції витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.01.2021 за кодом 94 станом на 29.12.2020 в ЄДРПОУ 01.09.2020 було внесено запис про державну реєстрацію Садівничого товариства «Медик» (), дата державної реєстрації 02.01.1992.

Однак, згідно зробленого місцевим господарським судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 84 станом на 04.03.2021, зробленим щодо відповідача у даній справі - Садівничого товариства «Медик» (), внесено запис від 19.01.2021 про скасування реєстраційної дії та вказано актуальний стан на фактичну дату та час формування - скасовано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 04.03.2021 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.03.2021.

18.03.2021 на електронну адресу Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», в яких позивач зазначиє, що 19.01.2021 скасовано реєстраційну дію про внесення запису про державну реєстрацію Садівничого товариства «Медик», однак розгляд справи має продовжуватись у зв`язку з тим, що зобов`язання за договором про постачання електричної енергії №237 від 12.08.2016 та договором про розподіл №220017408 від 24.10.2018 не припилились та продовжують існувати відтак, адже скориставшись прогалиною в законодавстві, відповідач безобліково споживає електричну енергію та може уникнути відповідальності, тому позивач просить суд прийняти дані пояснення, врахувати їх при прийнятті рішення та задовольнити позовну заяву.

Ухвалою господарського суду від 18.03.2021 вирішено продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів до 06.05.2021 та повідомити учасників справи, що у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 22.04.2021.

22.04.2021 до початку підготовчого засідання на адресу місцевого господарського суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про витребування доказів, в якому позивач зазначив, що у судовому засіданні, що відбулось 04.03.2021, стало відомо про скасування реєстраційної дії відповідача та, посилаючись на відсутність у своєму розпорядженні доказів державної реєстрації СТ «Медик», просить поновити строк для подачі клопотання, визнати причини його пропуску поважними і витребувати у Бучанської об`єднаної територіальної громади та Макарівській РДА (що перебуває у процесі припинення) відповідну інформацію, щодо державної реєстрації Садового товариства «Медик».

За приписами ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч.1 ст. 45 ГПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

В силу приписів ч.4 ст. 88 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

За змістом ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вбачається із відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (як станом на момент розгляду справи судом першої інстанції, так й станом на момент апеляційного розгляду), 19.01.2021 внесено запис про скасування реєстраційної дії юридичної особи - Садівничого товариства «Медик».

При цьому, з наявної в матеріалах справи копії наказу Міністерства юстиції України № 203/5 від 18.01.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань скасовано саме реєстраційну дію від 01.09.2020 «Включення відомостей про юридичну особу», що в свою чергу може свідчити про те, що державна реєстрація юридичної особи Садівничого товариства «Медик» () є такою, що не відбулась, а отже ця юридична особа не може вважатися створеною.

Посилання позивача (апелянта) на те, що на сьогоднішній день юридична особа відповідача продовжує діяти, адже її первинна реєстрація Садівничого товариства відбулась ще 02.01.1992, відхиляються апеляційним судом, оскільки наявна в матеріалах копія Статуту Садівничого товариства «Медик» містить лише відмітки про затвердження його редакції головним лікарем ЦРЛ Жовтневого району м. Царенок та погоджена головою РК профспілки медпрацівників Жовтневого району, які затвердженні відповідними печатками, а на останній сторінці рукописні відмітки про прийняття Статуту на загальних зборах садівничого товариства 12.02.1988, про що також вказано в п. 5 цього Статуту, та про внесення змін в 1991 році. Жодних даних про здійснення державної реєстрації Садівничого товариства «Медик» в 1992 році вказана копія Статуту не містить, а позивачем (апелянтом) не надано інших доказів на підтвердження цих обставин.

Твердження позивача (апелянта) про те, що в силу приписів Закону України «Про кооперацію» садове товариство незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі Закону та свого Статуту, також відхиляються апеляційним судом, адже як вірно зазначив сам апелянт положеннями ст. 5 цього Закону (в редакцію, на яку посилається апелянта) визначено, що державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому законом.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів державної реєстрації Садівничого товариства «Медик» як кооперативу, або як юридичної особи з будь-якою іншою організаційно-правовою формою, як не містять й доказів того, що у відповідності до ст. 41 Закону України «Про кооперацію» (в редакції від 10.07.2003) Статуту Садівничого товариства «Медик», як кооперативу, який створено до набрання чинності цим Законом, протягом року з дня набрання чинності цим Законом було приведено у відповідність із цим Законом.

При цьому, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що скасування реєстраційної дії про «Включення відомостей про юридичну особу» не є тотожним ліквідації чи припиненню юридичної особи, однак вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку Садівниче товариство «Медик» не є юридичною особою, яка припинена у зв`язку із скасування відповідної реєстрації дії, а є такою, що не може вважатись створеною.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України чи іншими актами господарського і цивільного законодавства, що виникає з відповідних відносин, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач - Садівниче товариство «Медик» не має статусу юридичної особи, а отже не є особою, яка може бути стороною у судовому процесі, апеляційний суд визначає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає вирішенню, зокрема, в порядку господарського судочинства у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стосовно тверджень апелянта з приводу відмови йому в доступі до правосуддя, слід зазначити, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, щодо визначення відповідача у справі, з`ясування обставин щодо наявності у нього статусу юридичної особи та можливості бути учасником судового процесу, зокрема, в господарському судочинстві.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2021 у справі №911/64/21 - без змін.

Матеріали справи № 911/64/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.09.2021

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко