ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"03" вересня 2021 р. Справа № 911/2580/21
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Київгума про забезпечення позову
до Товариства з обмеженою відповідальністю Аскар Тау Інвест
про стягнення 46 957,93 гривень, розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку
Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Київгума до Товариства з обмеженою відповідальністю Аскар Тау Інвест про:
- стягнення 46 957,93 гривень за договором суборенди земельної ділянки від 05.09.2013, з яких 29 761,83 грн заборгованоситі зі сплати суборендної плати, 12 160,87 грн інфляційної складової та 5 035,23 грн 3% річних;
- розірвання договору суборенди земельної ділянки від 05.09.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством Київгума та Товариством з обмеженою відповідальністю Аскар Тау Інвест та посвідченого приватним нотаріусом Обухівського райнного нотаріального округу Київської області Чеботар Світланою Іванівною, реєстровий номер №2034;
Вказані вище вимоги обгрунтовано тим, що відповідач порушив умови договору суборенди, оскільки з січня 2019 року відповідач не сплачує орендну плату, що відповідно визнано ним згідно листа №1-160721 від 16.07.2021, як наслідок розмір боргу складає 29 761,83 грн, а вказане є піставою для розірвання договору суборенди і повернення земельної ділянки.
Водночас разом із вказаною вище позовною заявою через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом:
В обґрунтування відповідно поданої заяви позивач зазначив, що відповідач здійснює забудову орендованої земельної ділянки, не зважаючи на грубе порушення умов договору суборенди в частині сплати плати за користування цією земельною ділянкою.
Так, позивачем зазначено, що 28.10.2020 відповідач подав повідомлення про початок виконання будівельних робіт на орендованій земельній ділянці.
В підтвердження вказаного вище позивач надав роздруківку з офіційного сайту портал державної електронної системи у сфері будівництва.
З огляду на вказане позивач зазначив, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена тим, що відповідач після закінчення будівництва матиме змогу ввести у експлуатацію та подальшому оформити право власності на зазначений об`єкт, який, у разі задоволення пред`явленого позову, буде розташовуватись на земельній ділянці, щодо якої відповідач не матиме жодного права, у тому числі права користування.
В розрізі вказаного вище позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених права та інтересів позивача навіть у випадку задоволення, оскільки позивач буде змушений додатково вчиняти цілу низку юридично значимих дій направлених на захист своїх прав, у тому числі шляхом звернення до суду.
Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 136, ч. 1 ст. 137, ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Так, з огляду на вищевикладені норми процесуального законодавства, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача. В немайнових спорах має досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Так обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі №921/40/20.
Отже, заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
До того ж позивачем не доведено, що обрані ним заходи до забезпечення позову спрямовано на ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду в частині вимоги про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку у стані, не гіршому ніж на момент одержання в суборенду. в розрізі відповідно обраного способу захисту порушених прав, тоді як саме лише зазначення заявником по тексту заяви про ймовірну можливість ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав не свідчить про наявність підстав для застосування обраних заявником заходів забезпечення позову.
За таких обставин, оскільки обрані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають предмету позову, а обставин спрямованості таких заходів на ефективний захист або поновлення порушених прав заявника доказово не обгрунтовано в розрізі предмету позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Київгума про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Київгума про забезпечення позову відмовити.
Ухвала складена та підписана 03.09.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема