ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2021 р. Справа №914/2102/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Матущака О.І.,

секретар судового засідання Борщ І.О.,

представники сторін: не з`явились (належно повідомлені),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Руна Інтер"від 02.03.2021 (вх. суду від 05.02.2021 №01-05/856/21)

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.02.2021(головуючий суддя Кітаєва С.Б., повний текст рішення складено та підписано22.02.2021, м.Львів)

у справі № 914/2102/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руна Інтер", м. Суми,

до відповідача Фермерського господарства "Волебаранецьке", с.Воля-Баранецька Самбірського району Львівської області

про: стягнення коштів у розмірі 156 208,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У серпні 2020року ТОВ «Руна Інтер» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ФГ «Волебаранецьке» про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 156 208,80 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач придбав 22 тони селітри вартістю 156 208,80грн, кінцевим покупцем якого мала бути ПОСП (агрофірма) «Відродження» з місцезаходженням в с. Воля Баранецька Самбірського району Львівської області. Разом з тим, в подальшому, позивачу стало відомо, що ПОСП (агрофірма) «Відродження» не вступала у жодні договірні відносини з позивачем, а від імені агрофірми діяли шахраї, які представились представниками ПОСП (агрофірма) «Відродження» з місцем розташуванням складу на вул. Лесі України у с. Воля Баранецька Самбірського району Львівської області. Так, позивач вказує, що 16.11.2019 товар був розвантажений та поміщений в складському приміщенні, належному відповідачу. Позивач стверджує, що в порушення домовленостей, що товар передається лише в присутності представника ТОВ «Руна Інтер», вказаний товар переданий водієм відповідачу, який не передав позивачу жодних документів на прийняття товару. Прибувши на місце розвантаження, позивачу стало відомо, що товар був переданий неналежному одержувачу - ФГ «Волебаранецьке», з яким у позивача немає жодних договірних стосунків. У зв`язку з чим було розпочате кримінальне провадження за фактом шахрайства, в межах якого ТОВ «Руна Інтер» та керівник відповідача ОСОБА_1 визнані потерпілими. В межах досудового розслідування за результатом проведення 18.11.2019 огляду місця події на належному відповідачу складі було виявлено 22 тони селітри, на яких було ухвалою від 27.11.2019 було накладено арешт, а ухвалою від 27.03.2020 знято арешт і передано їх голові ФГ «Волебаранецьке» Буклів М.І.

На підставі викладеного позивач вказує, що оскільки між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні стосунки щодо поставки селітри, внаслідок шахрайських дій товар позивача вибув у нього проти його волі та безпідставно потрапив до відповідача, а грошові кошти незаконно перераховані шахраям. У зв`язку з чим на підстав ст.1212 ЦК України позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача на користь позивача вартості товару, який потрапив до нього безпідставно і був ним використаний на власний розсуд.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.02.2021 у справі № 914/2102/20 відмовлено у задоволенні позову. Присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 18 000,00грн витрат на правову допомогу.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що застосування ст.1212 ЦК України можливе у випадку, якщо особа набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи, без достатньої правової підстави, однак, у даному випадку відповідачу грошові кошти в сумі 156 208,80 грн не перераховувались. Суд вказав на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що відповідач придбавав, набував чи зберігав 22т селітри без достатніх на те правових підстав, оскільки встановив наступні обставини: засновник відповідача ОСОБА_1 уклала усний договір з ОСОБА_2 на поставку 22т селітри, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання поставити ОСОБА_1 22т селітри на складське приміщення в с. Воля Баранецька, а ОСОБА_1 -прийняти та оплатити товар на суму 142 900,00грн; 15.11.2019 ОСОБА_1 уклала з ФГ «Волебаранецьке» договір зберігання, умовами якого передбачено зберігання 22т селітри на складі відповідача і цього ж дня вказаний товар був доставлений на склад, прийнятий ОСОБА_1 і переданий відповідачу на зберігання; 15.11.2019 ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_2 142 900,00грн на виконання умов усного договору поставки. Відтак суд вказав, що ОСОБА_1 є законним володільцем 22т селітри, водночас вона не могла знати, що ОСОБА_2 не є власником товару і не мав права її відчужувати, а відтак, що помилка ОСОБА_1 у належності товару є добросовісною. При цьому, суд вказав, що з наданих позивачем доказів вбачається, що позивач уклав договір на поставку 160т селітри з особою, яка представилась керівником ПОСП (агрофірма) «Відродження», і на виконання цього договору позивач поставив 22т селітри у с. Воля Баранецька, а відтак заявлення позову до відповідача, який не був стороною цього договору, є безпідставним, а зобов`язання з оплати товару лежить саме на особі, яка представилась керівником ПОСП (агрофірма) «Відродження». З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що у відповідача відсутнє безпідставне збагачення за рахунок позивача, оскільки відповідач не став фактичним власником спірних грошових коштів.

Дослідивши подані відповідачем договір про надання правової допомоги від 18.08.2021 №1381, акт виконаних робіт №1 від 12.01.2021, платіжне доручення №101 від 20.08.2020, на підставі ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування за рахунок позивача понесених відповідачем 18 000,00грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ТОВ «Руна Інтер» (позивач) не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що метою звернення до суду з позовом у даній справі був захист порушених прав позивача шляхом витребування вартості свого майна, яке безпідставно опинилось у власності іншої особи та використане нею у господарській діяльності. Позивач вказує, що він не мав жодних домовленостей з гр. ОСОБА_2 , а відтак у випадку визнання його винним у заволодінні коштами ОСОБА_1 , лише вона матиме право на стягнення коштів шляхом задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні. Скаржник вказує, що хоч і ТОВ «Руна Інтер» визнано потерпілим у кримінальному провадженні, гр. ОСОБА_2 не заволодівав жодним майном позивача. Зазначає, що позивач не мав жодних домовленостей з ФГ «Волебаранецьке», з ПОСП (агрофірма) «Відродження», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак належна позивачу селітра була виявлена на складі відповідача, а після скасування арешту -передана засновнику відповідача. У зв`язку з чим апелянт вважає помилковим висновок суду про належність селітри на праві власності ОСОБА_1 , оскільки перерахунок коштів з її власної картки не має значення для справи, так як товар фактично перебував у ФГ «Волебаранецьке», засновником якого є ОСОБА_1 і діяла в його інтересах, кількість придбаної селітри виключає її використання ОСОБА_1 як фізичною особою. Вважає безпідставними посилання суду на договір про відповідальне зберігання селітри, так як такі створені самим відповідачем у невстановлений період, у бухгалтерському обліку відповідача не відображено прийняття товару на зберігання. Вказує, що ОСОБА_1 , отримуючи селітру, мала перевірити документацію щодо права власності на неї, а не перераховувати кошти невідомій особі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.

Вказує, зокрема, про відсутність доказів визнання недійсним укладеного позивачем та представником ПОСП «Агрофірма» «Відродження» договору, на підставі якого позивач поставляв 22 т селітри, а відтак вказане майно передане позивачем третій особі на підставі договору і таке набуте нею на правовій основі. Відтак саме в осіб, які представились представниками ПОСП «Агрофірма» «Відродження», виникло невиконане ними договірне зобов`язання перерахувати позивачу кошти, а не у відповідача. Зазначає, що чинне законодавство не обмежує позивача у праві звернутись до встановлених в майбутньому за результатами кримінального провадження осіб, які представились представником ПОСП «Агрофірма» «Відродження», з вимогами повернути майно чи його вартість. Вказує, що придбаваючи 22т селітри у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 діяла у власних інтересах, а не як засновник відповідача, так як у випадку, якби договір укладався від імені відповідача, грошові кошти перераховувались з банківського рахунку фермерського господарства, а не її власні.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду (в складі колегії суддів: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.) від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Ухвалою від 12.07.2021 призначено розгляд справи на 10.08.2021.

У зв`язку з перебуванням у відпустці член колегії суддів суддя Якімець Г.Г. автоматизованим розподілом (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021) до складу колегії замість судді Якімець Г.Г. введено суддю Матущака О.І.

У судовому засіданні 10.08.2021, в якому були присутніми представники обох сторін, які надали усні пояснення щодо даного спору, оголошено перерву до 17.08.2021.

У судове засідання 17.08.2021 сторони не забезпечили явки своїх представників.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу позивача-без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

10.01.2019 ТОВ «Торговий Дім «Укрросхим» (постачальник) та ТОВ «Руна Інтер» (покупець) уклали договір поставки №46, відповідно до п.1.1 якого на умовах в порядку та строки, визначені цим договором, постачальник зобов`язується протягом терміну дії договору поставити й передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити майно (далі - товар), перелік та кількість якого визначаються специфікаціям.

13.11.2019 сторони підписали специфікацію №23 (додаток №2 до договору №46 від 10.01.2019), у якій погодили найменування товару, його кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю без ПДВ в грн., суму без ПДВ в грн., а саме: селітру аміачну фас.мішок, 22 т, по ціні за одиницю без ПДВ - 5 917,00 грн, на загальну суму без ПДВ 130 174,00 грн, з ПДВ - 156 208,80 грн.

У п.1.1 специфікації сторони погодили умови оплати товару : 100% попередня оплата. У п.1.2 Сторонами погоджено умови отримання товару: EXW ПрАТ «Рівне Азот» (м.Рівне) та зазначено, що отримання товару можливе за умови здійснення попередньої оплати.

Платіжним дорученням №1962 від 13.11.2019 ТОВ «Руна Інтер» перерахувало на рахунок ТОВ «Торговий Дім «Укрросхим» кошти в сумі 156 200,00 грн з призначенням платежу: «часткова попередня оплата за добрива згідно рахунку №10492 від 13.11.2019, в т.ч. ПДВ 26033,33 грн».

Платіжним дорученням №1974 від 18.11.2019 ТОВ «Руна Інтер» перерахувало на рахунок ТОВ «Торговий Дім «Укрросхим» кошти в сумі 8,80 грн. з призначенням платежу: «за добрива (остаточний розрахунок) зг. Рах. №10492 від 13.11.2019р., в т.ч. ПДВ 1,47 грн.».

14.11.2019 представниками ТОВ «Торговий Дім «Укрросхим» та ТОВ «Руна Інтер» підписано видаткову накладну № 14676 на поставку селітри аміачної фас.мішок, в кількості 22 тонни, на загальну суму 156 208,80 грн.

В матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна №Г від 14.11.2019, згідно з якою автомобіль Рено Преміум номер НОМЕР_1 з причіп/напівпричіп НОМЕР_2 , автомобільний перевізник -ТОВ «Промислова група «Голдвуд», водій - ОСОБА_4 . Замовник - ТОВ «Руна Інтер»; вантажовідправник -ТОВ «Торговий Дім «УКРРОСХИМ».; вантажоодержувач - ТОВ «Руна Інтер».

Пункт навантаження - м.Рівне. Пункт розвантаження - с.Воля Баранецька, Самбірський р-н, Львівська обл (точне місце розвантаження у с.Воля Баранецька, як то: найменування вулиці, номер будинку/будівлі, тощо - у ТТН не зазначено).

У графі ТТН «відпуск за довіреністю вантажоодержувача» має місце посилання на довіреність №196 від 13.11.2019, яка видана директором ОСОБА_5

ТТН містить відомості, що товар в кількості 22т , на загальну суму 156 208, 80грн, отримав водій ОСОБА_4 , супровідні документи на вантаж - видаткова накладна №14676 від 14.11.2019.

У графі «Здав (відповідальна особа вантажовідправника)» міститься підпис ОСОБА_6 та печатка ТОВ «ТД «УКРРОСХИМ»; «прийняв водій» підпис ОСОБА_4 і «здав водій» підпис ОСОБА_4 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача )- підпис ОСОБА_5 та печатка ТОВ «Руна Інтер».

Водночас, судом встановлено (згідно з нотаріально засвідченою заявою свідка від 25.08.2020), що прізвищем водія, який здійснював перевезення 15.11.2019, є ОСОБА_4 .

Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «Руна Інтер» на балансовому рахунку №281 станом на 06.08.2020 обліковується товар «Селітра аміачна фас.мішок» в кількості 22 тони вартістю 130174, 00 грн. (без ПДВ). Сума ПДВ складає 26033,33 грн. та обліковується на балансовому рахунку №6441. Загальна вартість придбаного товару складає 156 208,80 грн.

До позовних матеріалів позивачем долучено копію «Заяви про вчинення кримінального правопорушення» від 15.11.2019, поданої засновником ТОВ «Руна Інтер» ОСОБА_7 .

У заяві викладені наступні обставини:

«ТОВ «Руна Інтер» займається оптовою торгівлею хімічними продуктами.

13.11.2019 до директора підприємства ОСОБА_5 з номера НОМЕР_3 звернулась особа і представилась керівником ПОСП (Агрофірма) «Відродження» з проханням поставки цьому підприємству мінеральні добрива, а саме селітру аміачну в загальній кількості 160 т. Нами (йдеться у заяві) був підготовлений договір, рахунок на оплату. Договір з нашими підписами був відправлений на електронну адресу з якої попередньо були надані установчі документи ПОСП «Відродження». У відповідь нам була направлена скан копія договору з підписами і печаткою цього підприємства та гарантійним листом. Також з питань бухобліку були розмови з нібито головним бухгалтером цього підприємства ОСОБА_8 . Умова оплати була така, що оплата за першу партію буде по факту поставки, та попередня оплата за наступні після поставки першої партії.

14.11.2019 ми отримали добрива у м.Рівне у кількості 22 т згідно з оплаченого нами рахунку від ТОВ «ТД «Укрросхим» №10492 від 13.11.2019. Нами був найнятий сторонній автомобіль Рено Преміум НОМЕР_4 , водій ОСОБА_9 , перевізника ТОВ «Промислова група «Голдвуд» (договір усний). 15.11.2019 о 8-00 водій передзвонив і сказав, що його вже почали розвантажувати, хоча він був попереджений, щоб без нашого дозволу він не розвантажувався на що він відповів, що в нього немає часу чекати.

Людина, яка назвала себе бухгалтером «Відродження» о 9:00 15.11.2019 повідомила, що кошти вони нам відправили і скинуть скан копію платіжного доручення. Це доручення він відправив через месенджер Вайбер на мій телефон, в якому я побачив елементи підробки. Я одразу ж зателефонував до банку ПАТ «Креді-Агріколь Банк» у м.Радехів Львівської області, з якого нібито повинен бути зроблений платіж і від співробітника банку дізнався, що вказане підприємство вже там не обслуговується. Після того як з усіх фактів стало очевидно, що це шахрайська схема, я звернувся до поліції, на місце розвантаження с. Воля Баранецька був направлений патруль поліції, який встановив, що склад належить зовсім іншій людині. Ця людина була запрошена до поліції в м.Самбір, де надала копію банківської квитанції на суму 143 000,00грн, сплачені на картковий рахунок невідомої фізичної особи».

Заявник просив порушити кримінальну справу за фактом шахрайського заволодіння матеріальними цінностями підприємства та визнати ТОВ «Руна Інтер» потерпілою стороною.

В додатках до заяви про вчинення кримінального провадження перелічувались: копії гарантійного листа ПОСП «Відродження» та Договору з ПОСП «Відродження», копія платіжного доручення ПОСП «Відродження»; копія рахунку на оплату від ТОВ «ТД «Укрросхим»; платіжне доручення ТО «Руна Інтер» на оплату за добрива, копія видаткової накладної та рахунку від ТОВ «Руна Інтер».

У заяві свідка - водія ОСОБА_4 від 25.08.2020 (том 1,а.с. 132), підпис якого посвідчений нотаріусом, зазначено, зокрема, що 13.11.2019 ОСОБА_10 , (власник автомобіля НОМЕР_5 , в якого ОСОБА_4 , працює водієм на вільнонайманій основі з використанням зазначеного автомобіля) передав ОСОБА_4 , інформацію, що ТОВ «Промислова група «Голдвуд» надала підшуканого ними потенційного замовника ТОВ «Руна Інтер» на перевезення вантажу, представникам якого передали контакти ОСОБА_4 . Того ж числа з водієм зв`язався телефоном представник замовника ТОВ «Руна Інтер» на ім`я ОСОБА_11 та повідомив деталі замовлення, а саме відомості про вантаж: товар-селітра аміачна фасована, мішок, кількість 22 т, ціна з ПДВ 156 208,80 грн, власник ТОВ «Руна Інтер»; пункт (місце) навантаження: м.Рівне, територія ПрАТ «РівнеАзот» (Рівненська область, місто Рівне, Рівне-17); пункт (місце) розвантаження:с.Воля Баранецька, Самбірський район, Львівська область.

Водій у заяві зазначає, що він мав в місті Рівне на заводі ПрАТ «РівнеАзот» завантажити зазначений товар (селітра аміачна), який ТОВ «Руна Інтер» придбало у ТОВ «Торговий дім «Укрросхим» та доставити його до пункту призначення за місцезнаходженням покупця ПОСП (агрофірма) «Відродження», який придбав зазначений товар у ТОВ «Руна Інтер». Замовником було зазначено місце знаходження покупця і розвантаження товару: с.Воля Баранецька, Самбірський район, Львівська область, складське приміщення по вулиці Лесі Українки. Перевезення було призначено на 15.11.2019.

Далі в заяві вказано, що 15.11.2019 близько 8-ї години ранку його автомобіль завантажили товаром на складі ПрАТ «Рівне Азот» ( м.Рівне), а саме: селітрою аміачною фасовіаною в мішках в кількості 440 штук, вагою 50 кг кожен, загальною вагою 22 тони. При завантаженні товару був присутній представник замовника «Руна Інтер» Наумов Д,, який надав водію завірені копії для перевезення, а саме: товарно-транспортну накладну від 14.11.2019 №Г, договір поставки від 10.01.2019 №46, специфікацію №23 від 13.11.2019, накладну №14676 від 14.11.2019 та повторно вказав місце розвантаження товару: с.Воля Баранецька, Самбірський район, Львівська область, складське приміщення по вул. Лесі Українки, та наказав вирушати до місця призначення і повідомив, що представники ТОВ «Руна Інтер» прибудуть 16.11.2019 на місце розвантаження для вирішення документальних питань з покупцем селітри ПОСП («Агрофірма») «Відродження».

Зранку 16.11.2019 близько 8-ї годин водія зустріли працівники фірми отримувача товару, які назвали себе покупцем товару, та провели до місця розвантаження :с.Воля Баранецька, складське приміщення по вулиці Лесі Українки, яке знаходиться по ліву сторону від дороги та належить ФГ «Волебаранецьке». Водій не вдавався у деталі щодо кінцевого вантажоодержувача, оскільки саме це місце доставки вантажу було для мене зазначене замовником ТОВ «Руна-Інетер», що підтверджується товарно-транспортною накладною.

Близько 9-ї години 30 хвилин 16.11.2019 розвантаження мого автомобіля було повністю завершено, після чого я поїхав у своїх справах.

ОСОБА_4 у заяві зазначає, що жодних документів про прийняття товару від вантажоодержувачів не отримував, оскільки була домовленість про те, що документальними питаннями будуть займатись представники ТОВ «Руна Інтер», які пізніше, того ж дня мали прибути в с.Воля Баранецька».

З постанови слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП У Львівській області Шостак Б.В. від 18.11.2019 «Про визнання та приєднання до справи речових доказів» вбачається, що в провадженні слідчого відділення Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене 16.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У вказаній постанові зазначено, що 15.11.2019 в Самбірський відділ поліції надійшла заява від представника ТОВ «Руна Інтер» про те, що посадові особи ПОСП (агрофірма) «Відродження» шахрайським способом отримали від них 22 т добривав, за яке не здійснили оплату в сумі 156 200 грн.

18.11.2019 було проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено 440 мішків кожен вагою 50 кг. «АМОНІЮНІТРАТ» (селітра аміфачна) МАРКА Б» з паперовими бірками на яких зображений надпис «Партія №626», дата виготовлення 14.11.2019, які на даний час зберігаються в складському приміщенні ФГ «Воля Баранецька», що за адресою с.Воля Баранецька, вул.Л.Українки,79.

Вказаною постановою 440 мішків кожен вагою 50 кг. «Амоніюнітрат (селітра аміачна) МАРКА Б» з паперовими бірками на яких зображений напис «Партія №626, дата виготовлення 14.11.2019», у кримінальному провадженні №0000829 визнано речовими доказами.

Ухвалою від 27.11.2018 у справі № 452/3737/19 (провадження № 1-кс/452/1454/2019) слідчим суддею Самбірського міськрайонного суду Львівської області Карнасевич Г. І накладено арешт на майно, вилучене 18.11.2019 під час огляду місця події, а саме:440 мішків вагою 50 кг кожен «АМОНІЮНІТРАТ (салітра аміачна) МАРКА Б» з паперовими бірками, на яких зображений надпис «Партія № 626, дата виготовлення 14.11.2019», та передано на відповідне зберігання ОСОБА_1 , засновнику «Фермерського господарства с. Воля - Баранецька».

Відмовлено в задоволенні клопотання представника ТОВ «Руна Інтер» про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання власнику ТОВ «Руна Інтер» з тих підстав, що як ТОВ «Руна Інтер» так і ОСОБА_1 по даному кримінальному провадженні визнані потерпілими від шахрайських дій невстановлених осіб, оскільки товариство продало 22 т аміачної селітри, не отримавши за це жодних коштів, а ОСОБА_1 придбала цю селітру на підставах, не заборонених законом, оплативши суму 142 900 грн, а відтак є її законним володільцем. Так як досудове розслідування триває, на даний час невідомо, за яких обставин селітра вибула з володіння товариства і доставлена ОСОБА_1 на автомобілі, який винаймало товариство.

Ухвалою від 27.03.2020 у справі № 452/3737/19 скасовано арешт на майно, вилучене 18.11.2019 під час огляду місця події, а саме: на 438 мішків вагою 50 кг кожен «Амоніюнітрат (селітра аміачна) марка Б» з паперовими бірками, на яких зображений надпис «Партія № 626, дата виготовлення 14.11.2019», та повернено ОСОБА_1 засновнику «Фермерського господарства Воля Баранецька», що за адресою: с. Воля Баранецька Самбірського району Львівської області.

В ухвалі зазначено, що з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вказаного у витягу з ЄРДР за № 0000829 від 16.11.2019, вбачається, що в заяві про злочин представника ТОВ «Руна Інтер» мова йде про заволодіння коштами в сумі 156 200 грн, які не отримало ТзОВ «Руна-Інтер» від продажу представнику ПОСП (агрофірма) «Відродження», що зареєстрована в м. Радехів Львівської області, 22 т добрива, а тому предметом злочину згідно з ст. 190 КК України є саме кошти товариства в сумі 156 200 грн, якими шахрайським способом заволоділи посадові особи ПОСП (агрофірма) «Відродження» за отримані ними 22 т добрива, а не вилучена селітра аміачна, на яку накладено арешт.

Судом встановлено, що засновник «Фермерського господарства с. Воля - Баранецька» ОСОБА_12 і. 15.11.2019 придбала селітру, перерахувавши на картковий рахунок громадянина ОСОБА_2 , 142 900 грн. Зазначена селітра була доставлена та розвантажена на склад в с. Воля - Баранецька Самбірського району Львівської області. 18.11.2019 від ОСОБА_1 до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява, у якій вона просить внести відомості до ЄДРДР по факту вчинення відносно неї шахрайських дій, а саме просить прийняти міри до невідомої особи, яка 15.11.2019, зловживаючи її довірою, шляхом обману заволоділа її коштами в сумі 142 900 грн., які вона перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 .

Також в ухвалі вказано, що матеріали клопотання та ухвала, якою накладено арешт, не містять фактичних даних, які ОСОБА_1 у незабороненому законом порядку придбала аміачну селітру для здійснення своєї господарської ділянки, оплативши за неї обумовлену з постачальником ціну. Про джерело походження селітри вона не знала і не повинна була знати, а відтак є добросовісним її набувачем. Термін придатності селітри завершується і її невикористання може завдати майнової шкоди потерпілій. В той же час, не перевіривши правомірності відправлення селітри покупцю (дієздатності юридичної особи), ТОВ «Руна Інтер» не отримало коштів за продаж цієї селітри. Досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває і при встановленні винних осіб дане товариство вправі відшкодувати заподіяну йому майнову шкоду, в той час, із урахуванням сезонних робіт, потерпіла ОСОБА_1 зазнає такої шкоди у випадку повернення цього майна ТОВ «Руна Інтер» внаслідок невнесення у грунт цього міндобрива, яке раніше придбала з послідуючим його цільовим використанням».

Відповідач долучив до матеріалів справи копію договору зберігання від 15.11.2019, укладеного ОСОБА_1 (поклажодавцем) та ФГ «Волебаранецьке» (зберігачем), за умовами якого відповідач як зберігач зобов`язується зберігати 22 тонни аміачної селітри загальною вартістю 142 900,00грн. Зберігання-безоплатне, строк дії договору закінчується - 15.05.2020.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки про отримання майна на зберігання 15.11.2019 ФГ «Волебаранецьке» прийняло від ОСОБА_1 на зберігання 22 тонни аміачної селітри загальною вартістю 142 900,00грн.

15.05.2020 вказаний товар ФГ «Волебаранецьке» повернуло ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням дії договору зберігання.

Відповідно до виданої відповідачем бухгалтерської довідки від 02.09.2020 на балансі відповідача у період з 15.11.2019 по 01.09.2020 товар «Селітра аміачна фас.мішок» в кількості 22 тонни вартістю 142 900 грн не обліковувався.

Згідно з наявною в матеріалах справи 15.11.2019 копією заявки для поповнення рахунку через РОS-термінал та копією чеку поповнення ОСОБА_1 здійснила оплату за усним договором поставки шляхом поповнення рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 на суму 142 900 грн.

У травні 2020року представник позивача звернувся до ПОСП «Відродження»(агрофірми) з адвокатським запитом щодо надання підтвердження про відсутність укладених між ТОВ «Руна- Інтер» та ПОСП «Відродження»(агрофірмою) жодних договорів поставки, у відповідь на який ПОСП «Відродження» листом за підписом директора повідомило, що між ТОВ «Руна- Інтер» та ПОСП «Відродження» не укладалось жодних договорів поставки, в тому числі щодо селітри аміачної та не здійснювалась жодна оплата. У цьому ж листі також зазначено, що між ПОСП «Відродження» та ОСОБА_1 не укладались жодних договорів поставки, в тому числі щодо селітри аміачної та не здійснювалась жодна оплата (том 1,а.с. 88).

У судовому засіданні 10.08.2021 представники сторін повідомили апеляційний суд, що досудове розслідування кримінального провадження №0000829, розпочате за заявою позивача за ст. 190 КК України, триває.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Предметом розгляду даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача 156 208,80 грн, які є вартістю належного позивачу майна (селтіри аміачної), яке, за твердженнями позивача, в результаті вчинення шахрайських дій безпідставно опинилось у власності відповідача.

Главою 83 Цивільного кодексу України врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведені висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, положення статті 1212 Цивільного кодексу України визначають загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми вказаної статті мають застосовуються для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Отже, стягнення безпідставно набутих коштів у порядку, передбаченому положеннями частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України є можливим за умови обов`язкового доведення відсутності правової підстави для набуття таких коштів особою, до якої заявлено вимогу про повернення коштів.

Разом з тим, як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач - ФГ «Волебаранецьке» не набувало, не придбавало та не зберігало без достатньо правових підстав належну позивачу селітру в кількості 22тонни.

З матеріалів справи вбачається, що до засновника відповідача - ОСОБА_1 звернувся гр. ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір поставки на 22 т селітри аміачної, вартістю 142 900,00грн, за результатом розгляду якої ОСОБА_1 прийняла таку пропозицію, в подальшому, 15.11.2019 вказана селітра була поставлена на складське приміщення в с. Воля Баранецька, товар ОСОБА_1 був прийнятий і на виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_2 142 900,00грн вартості товару. Зазначений товар зберігався відповідачем на його складі на підставі укладеного з ОСОБА_1 договору зберігання товару від 15.11.2019, примірник якого наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За приписами ч. 2 ст. 184 ГПК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі укладеного в усній формі з договору поставки з ОСОБА_2 , доказів визнання недійсним якого сторонами не надано, ОСОБА_1 набула право власності на придбану нею селітру у кількості 22т.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 придбавала спірний товар в інтересах відповідача, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки згідно з матеріалами справи такий товар був придбаний ОСОБА_1 за власні готівкові кошти, перебування вказаного товару на складі відповідача зумовлене укладенням з відповідачем як зберігачем договору зберігання від 15.11.2019. Крім того, відповідно до наданої відповідачем бухгалтерської довідки від 02.09.2020 на балансі відповідача 22тонни селітри вартістю 142 900,00грн не обліковувалось. Твердження скаржника про те, що договір зберігання створений відповідачем у невстановлений період, апеляційний суд також відхиляє як необгрунтовані та не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач уклав договір поставки 160тонн селітри з особами, які представились представниками ПОСП (агрофірми) «Відродження», на виконання умов цього договору позивач направив 22тони селітри, на адресу, вказану цими ж особами. Доказів визнання недійсним вказаного договору в матеріалах справи також немає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/22513/17 вказано, що норми ст. 1212 ЦК України підлягають застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна.

Водночас у даній справі спірне майно (22 тонни селітри) передані позивачем невстановленим особам, які представлись представниками ПОСП (агрофірми) «Відродження», на підставі укладеного між ними договору, отже, набуті ними на правовій підставі. Відтак саме ці особи зобов`язані виконати договірне зобов`язання та сплатити вартість цього майна.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач безпідставно звернувся до суду з вказаним позовом саме до відповідача. При цьому, доводи апелянта про неможливість відшкодування йому вартості втраченої селітри апеляційний суд вважає помилковими, оскільки ТОВ «Руна Інтер» у кримінальному провадженні №0000829 визнано потерпілим, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України товариство має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 03.02.2021 у справі № 914/2102/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275,276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Руна Інтер"від 02.03.2021 (вх. суду від 05.02.2021 №01-05/856/21) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.02.2021 у справі № 914/2102/20 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд ухвали в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.08.2021

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

О.І. Матущак