Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/640/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В. Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-В"

про стягнення в сумі 366 688 грн. 76 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача - Кушнір О. С. (довіреність № 03-05/316/319 від 02.02.21 р.)

від відповідача - Трибищук В.С. (наказ № 2 від 06.02.07 р.)

Описова частина:

29 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-В" про стягнення в сумі 366 688 грн. 76 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від суду від 29 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/640/21 визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 19 серпня 2020 року.

В судовому засіданні 19 серпня 2021 року сторони скористалися наданим процесуальним правом, передбаченим ч. 6 ст. 183 ГПК України та перейшли до розгляду справи по суті у день закриття підготовчого провадження після закінчення підготовчого судового засідання про що свідчить подана спільна заява сторін, долучена до матеріалів справи, окрім того представник позивача просив суд задоволити позов в повному обсязі, в свою чергу відповідач визнав позов в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

Мотивувальна частина:

11 листопада 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-В" (далі - споживач) укладено Договір № 975 на відпуск теплової енергії (далі - Договір, а.с. 5-6).

Згідно з умовами пункту 1.1. договору підприємство зобов`язується надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що теплова енергія подається за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 10.

Підприємство здійснює відпуск теплової енергії після представлення Споживачем акту технічної готовності об`єкту систем теплопостачання, підписаного представником Підприємства (визначеного наказом директора). Акт подається щорічно до 15 вересня (додаток № 2) (п. 2.1. договору).

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до пункту 5.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Згідно з умовами пункту 5.2. договору, розмір щомісячної плати за опалення та підігрів води на момент укладання даного договору становить:

а) теплоенергія на опалення при наявності приладів обліку: в розмірі 256, 40 грн. в місяць за 1Гкал для споживачів 1 групи населення.

Згідно з п. 5.3. договору споживач проводить оплату за отриману теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства, при цьому споживач самостійно отримує рахунок.

Як вбачається із п. 5.6. договору незгода споживача із вказаною в рахунку сумою вартості теплової енергії не є підставою для затримання її оплати.

Сторони узгодили у п . 8.1. Договору, що даний Договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з дня його підписання.

Згідно з п. 8.4. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Усі зміни та доповнення до Договору, а також зміни договірних величин (зміна опалювальних площ, зміна або виключення з додатку № 1 об`єктів теплопостачання, зміна обсягів підігріву води і таке інше), оформляються додатковими угодами до договору.

Додатком № 1 до договору є технічна характеристика теплової мережі. Із додатку № 1 вбачається, що тепловим джерелом є кот. по вул. Київська, 6-А; теплова камера (вузол приєднання) № МІ (43).

Додатком № 2 до Договору є загальні відомості про об`єкти споживача.

За умовами пункту 5.4 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно з положеннями пункту 5.10. договору в інформативному порядку підприємством можуть направлятись рахунки споживачу. В рахунок включається оплата за теплову енергію, пеня та інші фінансові санкції за порушення умов даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженим представником сторони позивача та відповідачем, скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Позивач вказує, що договірні зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок неправомірних дій останнього станом на 01 липня 2021 року за ним обліковується заборгованість за договором № 975 від на відпуск теплової енергії в сумі 366 688 грн. 76 коп. (розрахунок знаходиться в матеріалах даної справи).

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача наявну заборгованість у сумі 366 688 грн. 76 коп.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються постачання теплової енергії. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної та повної оплати отриманої відповідачем теплової енергії порушеними.

Матеріалами справи стверджено розмір наданої для відповідача теплевої енергії, зокрема довідками про кількість використаної теплової енергії (а.с. 12 - 24), також у судовому засіданні представник ТОВ "Житлобуд-В" визнав позов в повному обсязі.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Станом на час розгляду справи, матеріали даної справи не містять доказів сплати споживачем 366 688 грн. 76 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 28 жовтня 2010 року в справі Трофимчук проти України, від 09 грудня 1994 року в справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01 липня 2003 року в справі Суомінен проти Фінляндії, від 07 червня 2008 року в справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме: задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 366 688 грн. 76 коп.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, судовий збір сплачений при поданні позовної заяви в сумі 5 500 грн. 34 коп. покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-В".

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, ст. ст. 173, 174, 175, 193, 265, ГК України, 11, 509, 714, ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-В" (33023, м. Рівне, вулиця Відінська, будинок 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, буд. 27, ) 366 688 (триста шістдесят шість тисяч шістсот вісімдесят вісім) 76 коп. заборгованості з основного боргу та 5500 (п`ять п`ятсот) грн. 34 коп. судового збору на р/р 8563 ІВАN: НОМЕР_1 у Філія - Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО: 333368.

3. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 30 серпня 2021 року.

Суддя Вадим Торчинюк

Віддруковано 3примірники

1 - до справи

2 - Позивачу рекомендованим (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького 27)

3 - Відповідачу рекомендованим (33023, м. Рівне, вул. Відінська 10)