ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/490/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, )

про стягнення 41 835 грн 25 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, )

про у розмірі 273 941 грн 54 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро": Лепишко О.І. (в режимі ВКЗ);

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС": Стріла В.М.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 01.09.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP6 26 112045026.

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (далі позивач, ТОВ "Самагро") надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (далі відповідач, ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС"), у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 109, 525-527, 530, 549, 610, 611, 612, 619, 625, 629, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 27, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд стягнути з відповідача 41 835 грн 25 коп. (з яких - 25 692 грн 16 коп. - пеня, 6 145 грн 59 коп. - 3 % річних, 9 997 грн 50 коп. - в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, укладеними між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник), в частині виконання зобов`язань щодо своєчасного строку поставки товару та щодо умов його поставки.

Окрім того, як зазначає позивач, у порушення п. 2.1. Договору № 308-МС-20 від 27.10.2020 року відповідачем було самовільно без погодження покупця змінено умову, що доставка товару повинна здійснюватися за рахунок покупця, а не постачальника, та відправлено весь товар "Новою поштою" з оплатою поставки за рахунок покупця, внаслідок чого позивач поніс додаткові витрати за послуги перевізника.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.06.2021 року справу № 918/490/21 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/490/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 30.06.2021 року, визначити відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали, запропонувати сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 29.06.2021 року включно;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

22.06.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції, проведення якої адвокат Лепишко О.І. просить суд доручити Господарському суду Сумської області або Сумському окружному адміністративному суду або Сумському апеляційному суду (у зв`язку з тим, що це найближчі суди, до яких може прибути представник позивача для участі у судовому засіданні 30.06.2021 року по справі № 918/490/21). Оригінал вказаного клопотання у паперовому вигляді надійшов на адресу суду 24.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.06.2021 року заяву представника ТОВ "Самагро" про проведення судового засідання з розгляду справи № 918/490/21 по суті в режимі відеоконференції 30.06.2021 року задоволено, доручено забезпечити проведення 30.06.2021 року судового засідання для розгляду справи № 918/490/21 по суті в режимі відеоконференції Сумському апеляційному суду (Адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28) за участю представника позивача адвоката Лепишко О.І.

24.06.2021 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи № 918/490/21 в порядку загального позовного провадження.

25.06.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника відповідача надійшли:

- клопотання із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження;

- відзив на позовну заяву.

30.06.2021 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення розгляду справи по суті, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 24.06.2021 року поштового відправлення (а саме ухвали від 18.06.2021 року) за трек-номером 754.

Господарський суд встановив, що відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог надійшов від відповідача в межах процесуального строку, встановленого судом.

Крім того, як вбачається із офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html?barcode=183 станом на 30.06.2021 року поштове відправлення за трек-номером 183 (а саме - відзив) знаходиться у точці видачі/доставки (направлено на адресу позивача: вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022) із 27.06.2021 року. (том 1, а.с. 128).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.06.2021 року, зокрема, запропоновано позивачу відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

Відтак оскільки строк для подання відповіді на відзив позивачем не сплинув, вирішення спору 30.06.2021 року порушить право позивача на подання відповіді на відзив.

За таких обставин, суд дійшов висновку про неможливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Господарський суд, розглянувши клопотання представників відповідача ідентичного змісту про розгляд справи № 918/490/21 в порядку загального позовного провадження дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.06.2021 року клопотання представників ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" про розгляд справи № 918/490/21 в порядку загального позовного провадження та із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено, постановлено здійснити перехід від розгляду справи № 918/490/21 за правилами спрощеного позовного провадження до її розгляду за правилами загального позовного провадження. Подальший розгляд справи № 918/490/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи № 918/490/21 розпочати зі стадії відкриття провадження у справі, замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке відбудеться на 27.07.2021 року, усне клопотання представника ТОВ "Самагро" адвоката Лепишко О.І. про проведення підготовчого засідання 27.07.2021 року в режимі відеоконференції задоволено, постановлено доручити забезпечити проведення 27.07.2021 року підготовчого засідання в режимі відеоконференції Сумському апеляційному суду (Адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28) за участю представника позивача адвоката Лепишко О.І.

05.07.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" надійшов зустрічний позов до ТОВ "Самагро", у якому позивач за зустрічним позовом, посилаючись на ст ст. 526, 530, 533, 625, 712, Цивільного кодексу України, ст. ст. 231, 265 Господарського кодексу України просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції за невиконання умов договору поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року в частині повного та своєчасного проведення розрахунків у розмірі 273 941 грн 54 коп. (з яких - 1 374 грн 15 коп. - пеня, 2 491 грн 57 коп. - 3 % річних, 269 975 грн 82 коп. - штраф).

Судом встановлено, що зустрічна позовна заява подана в межах строків визначених судом для подання відзиву, обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних правовідносин - договору поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.07.2021 року:

- прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" до ТОВ "Самагро" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 273 941 грн 54 коп. для спільного розгляду з первісним позовом ТОВ "Самагро" до ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" про стягнення 41 835 грн 25 коп.,

- вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом;

- підготовче засідання відбудеться 27.07.2021 року;

- запропоновано відповідачу за зустрічним позовом у строк до 23.07.2021 року подати до суду відзив на зустрічну позовну заяву, оформлений відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти зустрічного позову; забезпечити направлення позивачу за зустрічним позовом копію відзиву на зустрічний позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення надати суду,

- запропоновано позивачу за зустрічним позовом надати суду відповідь на відзив на зустрічний позов в порядку ст.166 ГПК України, копію якого направити відповідачу за зустрічним позовом в той самий строк.

23.07.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

27.07.2021 року від позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

27.07.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у підготовче засідання.

Судом встановлено, що як вбачається із офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html поштове відправлення за трек-номером 183 (а саме - відзив на первісний позов) отриманий ТОВ "Самагро" 20.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.06.2021 року, зокрема, запропоновано позивачу відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

Відтак строк для подання відповіді на відзив позивачем за первісним позовом спливає 26.07.2021 року.

Зважаючи на можливе направлення ТОВ "Самагро" відповіді на відзив на первісний позов засобами поштового зв`язку, господарський суд дійшов висновку про неможливість розгляду питань, визначених ч. 2 ст. 182 ГПК України у даному підготовчому засіданні.

Окрім того, присутній у підготовчому засіданні в режимі ВКЗ представник ТОВ "Самагро" просив суд відкласти підготовче засідання з метою надання можливості зібрання та надання суду необхідних доказів, підготовки відзиву на зустрічний позов.

Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої адвокат Лепишко О.І. просить доручити Господарському суду Сумському апеляційному суду (у зв`язку з тим, що це найближчий суд, до якого може прибути представник позивача для участі у підготовчому засіданні 11.08.2021 року по справі № 918/490/21).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.07.2021 року відкладено підготовче засідання на 11.08.2021 року, усне клопотання представника ТОВ "Самагро" про проведення підготовчого засідання 11.08.2021 року в режимі відеоконференції задоволено, постановлено доручити забезпечити проведення 11.08.2021 року підготовчого засідання в режимі відеоконференції Сумському апеляційному суду (Адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28) за участю представника позивача адвоката Лепишко О.І.

05.08.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від ТОВ "Самагро" (позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

11.08.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у підготовче засідання.

Як вбачається із ухвали Господарського суду Рівненської області від 05.07.2021 року, відповідачу за зустрічним позовом було запропоновано у строк до 23.07.2021 року подати до суду відзив на зустрічну позовну заяву, оформлений відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти зустрічного позову; забезпечити направлення позивачу за зустрічним позовом копію відзиву на зустрічний позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення надати суду.

Відтак судом встановлено, що ТОВ "Самагро" направило суду відзив на зустрічний позов із пропуском процесуального строку на його подання.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Як вбачається із клопотання адвоката відповідача за зустрічним позовом вх. № 6423/21 від 23.07.2021 року з метою підготовки відзиву та надання додаткових доказів по справі на адресу позивача за зустрічним позовом було направлено адвокатський запит від 12.07.2021 року щодо надання інформації та засвідчених належним чином документів, який був отриманий останнім 15.07.2021 року. Станом на 23.07.2021 року відповідь на запит не отримана. Неотримання відповіді на запит адвоката унеможливлює в повному обсязі реалізувати право ТОВ "Самагро" на ефективний захист.

У вказаному клопотанні адвокат просив суд витребувати у позивача за зустрічним позовом докази згідно з переліком.

На думку суду вказане свідчить про поважність причин для продовження процесуального строку на подання відзиву на зустрічний позов.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про продовження відповідачу за зустрічним позовом процесуального строку на подання відзиву на зустрічний позов до 05.08.2021 року включно, оскільки втрата процесуальної можливості на подання відзиву на зустрічний позову внаслідок пропуску строку на його подання з причин збирання та опрацювання доказів, є процедурним поняттям, яке може порушити принцип забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відтак суд долучає відзив на зустрічний позов до матеріалів справи.

Як вбачається із документів, доданих до відзиву на зустрічний позов, ТОВ "Самагро" отримало відповідь на адвокатський запит від 12.07.2021 року, у якому зазначено, що належним чином засвідчені копії документів направлено на юридичну адресу ТОВ "Самагро" при подачі зустрічної позовної заяви.

Присутній у судовому засіданні представник ТОВ "Самагро" не наполягав на задоволенні вимоги про витребування у ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" документів, зазначених у клопотанні вх. № 6423/21 від 23.07.2021 року у зв`язку із втратою актуальності даного клопотання.

У судовому засіданні 11.08.2021 року представники позивача та відповідача просили суд закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті, оскільки на їх думку судом здійснено усі необхідні та достатні дії зазначені у ч. ст. 182 ГПК України.

Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом заявив усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої адвокат Лепишко О.І. просить доручити Господарському суду Сумської області або Сумському окружному адміністративному суду або Сумському апеляційному суду (у зв`язку з тим, що це найближчі суди, до яких може прибути представник позивача для участі у судовому засіданні 01.09.2021 року по справі № 918/490/21).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.08.2021 року продовжено ТОВ "Самагро" процесуальний строк на подання відзиву на зустрічну позовну заяву, долучено до матеріалів справи відзив ТОВ "Самагро" на зустрічну позовну заяву, закрито підготовче провадження у справі № 918/490/21, призначено справу № 918/490/21 до судового розгляду по суті на 01.09.2021 року, усну заяву представника ТОВ "Самагро" про проведення судового засідання з розгляду справи № 918/490/21 по суті в режимі відеоконференції 01.09.2021 року задоволено, доручено забезпечити проведення 01.09.2021 року судового засідання для розгляду справи № 918/490/21 по суті в режимі відеоконференції Сумському апеляційному суду (адреса: 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28) за участю представника позивача адвоката Лепишко О.І.

01.09.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Присутній в режимі ВКЗ представник ТОВ "Самагро" просив суд задовольнити первісний позов з підстав, викладених у позовній заяві та відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» просив суд відмовити у задоволенні первісного позову з підстав, викладених у відзиві на первісний позов та задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому.

Судом встановлено, що ТОВ "Самагро" не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив на первісну позовну заяву, а ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між ТОВ "Самагро" (далі покупець) та ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» (далі постачальник) укладено Договори поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року (далі Договір-1) та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року (далі Договір-2).

Згідно з п. п.п 1.1. Договорів-1 та -2 ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» зобов`язаний поставити, а ТОВ "Самагро" прийняти засоби захисту рослин, мікродобрива, насіння сільськогосподарської продукції та/або іншу продукцію (далі товар) та оплатити їх вартість.

Відповідно до п.п. 2.1., 4.1. Договорів-1 та -2 кількість, ціна, строки та умови поставки товару визначається в додатках (специфікаціях) до даних Договорів.

У п. 2.1. Договору-1 та додатках до нього (специфікаціях № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8) сторони узгодили між собою, що строк поставки товару за умови попередньої оплати до 15.03.2021 року.

У п. 2.1 Договору-2 та додатках до нього (специфікаціях (засоби захисту рослин) № 3-00000014 від 14.01.2021 року та № 3-00000171 від 28.01.2021 року) сторони узгодили між собою, що строк поставки товару за умови попередньої оплати має відбутися до 15.03.2021 року та до 31.03.2021 року відповідно.

Відповідно до п. 6.3.1 Договорів-1 та -2 постачальник несе наступну відповідальність: за прострочення поставки товару сплачує покупцю за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого в строк товару.

Як вбачається із п. 4.1. Договору-1 ціна товару та загальна вартість товару вказується у специфікаціях.

Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту Договору розрахунковий рахунок постачальника на підставі пред`явленого рахунку. (п. 4.2. Договору).

Згідно з п. 6.6. Договору-1 сторони обумовили між собою, що у випадку перерахування покупцем грошових коштів пізніше строків, встановлених цим Договором, постачальник має право затримати поставку товару, або відмовитись від виконання своїх зобов`язань з поставки та повернути покупцеві раніше сплачені ним кошти.

У відповідності до п. 6.4.1. Договору-1 у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Крім того, сторони Договору-1 обумовили між собою у п. 6.8., що за невиконання чи/або неналежне виконання умов Договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від суми загальної заборгованості.

Згідно з п. 2.1. Договору-1 та специфікацій № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8 умови поставки за ІНКОТЕРМС-2010, місцем поставки (базис поставки) визначено DDP (склад покупця) 40022, Сумська область, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, б.20.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.03.2021 року ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» оформило через ТОВ «Нова пошта» на адресу ТОВ «Самагро» (смт. Велика Писарівка, відділення № 1, Сумська обл.) поштове відправлення за експрес-накладною № 3937 із типом відправлення «палети» зі сплатою доставки за рахунок отримувача у розмірі 1 410 грн 00 коп.

Як вбачається із акту № НП-005106561 здачі-прийняття робіт (надання послуг), 10.03.2021 року даний акт, що підтверджує організацію перевезення відправлень, підписаний на суму 1 410 грн 00 коп. між ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Самагро».

У специфікації до акту № НП-005106561 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.03.2021 року відображено опис вантажу: палети, який доставляється через ТОВ «Нова пошта» від ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» для ТОВ «САМАГРО» за суму 1 410 грн 00 коп.

Згідно з платіжним дорученням № 339 від 16.03.2021 року ТОВ «Самагро» оплатило надані ТОВ «Нова пошта» послуги перевезення за актом № НП-005106561 від 10.03.2021 року загальною вартість 1 410 грн 00 коп.

Також 29.03.2021 року, 30.03.2021 року, 06.04.2021 року, 14.04.2021 року, 21.04.2021 року ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» оформило через ТОВ «Нова пошта» на адресу ТОВ «Самагро» (м. Суми, відділення № 5, Сумська обл.) поштові відправлення за експрес-накладними № 1862 та № 0944, № 3618, № 9005, № 6711 із типами відправлення «вантаж», «палети», «посилка порошок», «посилка добрива» зі сплатою доставки за рахунок отримувача у розмірі 133 грн 50 коп., 7 968 грн 00 коп., 142 грн 00 коп., 74 грн 00 коп., 91 грн 00 коп. відповідно.

Як вбачається із акту № НП-005258142 здачі-прийняття робіт (надання послуг), 10.04.2021 року даний акт, що підтверджує організацію перевезення відправлень, підписаний на суму 10 111 грн 50 коп. між ТОВ «Нова пошта» та ТОВ «Самагро».

У специфікації до акту НП-005258142 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.04.2021 року відображено опис вантажу: палети, челендж, добрива, інше, документи, палети, документи, біопрепарати, який доставляється через ТОВ «Нова пошта» від ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» для ТОВ «САМАГРО» за суму 10 111 грн 50 коп.

Згідно з платіжним дорученням № 388 від 15.04.2021 року ТОВ «Самагро» оплатило надані ТОВ «Нова пошта» послуги перевезення за актом № НП-005258142 від 10.04.2021 року загальною вартістю 10 111 грн 50 коп.

Договір поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року (Договір-1)

Судом встановлено, що за Договором № 1 ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» взяв на себе зобов`язання поставити для ТОВ "Самагро" у строк до 15.03.2021 року товар, а саме:

- згідно зі специфікацією № 1 від 27.10.2020 року (насіння соняшника НК Бріо Круізер, Насіння кукурудзи СИ Феномен Вайбранс+Форс Зеа, насіння кукурудзи СИ Марімба Вайбранс + Форс Зеа) на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 28.10.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року (насіння кукурудзи СИ Марімба Вайбранс + Форс Зеа, насіння соняшника СІ Експерто Круізер, насіння соняшника НК Бріо Круізер) на загальну суму 1 531 913 грн 04 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 15.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 3 від 13.11.2020 року (СИ Арізона Круізер) на суму 33 636 грн 96 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 13.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 4 від 19.11.2020 року (СИ ДІАМАНТІС круізер) на суму 320 209 грн 85 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 19.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 5 від 27.11.2020 року (Примекстра TZ Голд 50 % к.с., Пік 75 WG, Форнет, Базагран, Примекстра TZ Голд 50 % к.с.) на загальну суму 1 806 415 грн 79 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 30.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 6 від 30.11.2020 року (Хлормеквад Хлорид 750 р., Таліус, Тренд ПАР, Гранстар Голд, 75 в.г., Челендж 600 SС, КС, Пріаксор, КЕ 5 л, Осіріс Стар, К.Е., Танос 50, Абакус) на загальну суму 133 770 грн 05 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 30.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 7 від 02.12.2020 року (НК КОНДІ круізер) на суму 280 000 грн 80 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 19.12.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 8 від 23.12.2020 року (Прима с.е., Альто Супер 33 % к.е., Дербі 05 л, Паллас Екстра в.г.) на загальну суму 936 736 грн 66 коп. (з ПДВ) попередня оплата якого до 28.12.2020 року.

ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки на оплату товару на загальну суму 7 956 896 грн 40 коп., а саме:

- № 5153 від 27.10.2020 року на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп.;

- № 5384 від 10.11.2020 року на загальну суму 1 489 968 грн 72 коп.;

- № 5385 від 10.11.2020 року на загальну суму 41 944 грн 32 коп.;

- № 5487 від 13.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп.;

- № 5487 від 19.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп.;

- № 5487 від 02.12.2020 року на загальну суму 34 030 грн 58 коп.;

- № 5534 від 27.11.2020 року на загальну суму 1 806 415 грн 79 коп.;

- № 5586 від 30.11.2020 року на загальну суму 133 770 грн 05 коп.;

- № 9832 від 02.12.2020 року на загальну суму 280 000 грн 80 коп.;

- № 9996 від 23.12.2020 року на загальну суму 936 736 грн 66 коп.

Як встановлено судом, ТОВ "Самагро" оплатило виставлені рахунки у розмірі 7 866 861 грн 48 коп., а також додатково 393 грн 62 коп. за товар визначений специфікацією № 3 від 13.11.2020 року на підставі рахунку № 5487 від 02.12.2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 195 від 28.10.2020 року на суму 2 098 379 грн 09 коп. (призначення платежу: часткова оплата за НК Бріо зг. рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 197 від 29.10.2020 року на суму 1 136 044 грн 01 коп. (призначення платежу: оплата згідно рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 221 від 11.11.2020 року на суму 1 309 269 грн 60 коп. (призначення платежу: часткова опл. Раху. № 5384 від 10.11.2020 р. за Бріо 200 міш);

- № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп. (призначення платежу: Бріо 20 міш. Рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 220 від 11.11.2020 року на суму 41 944 грн 32 коп. (призначення платежу: рах. № 5385 від 10.11.2020 р.);

- № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп. (призначення платежу: часткова оплата за 4 мішка зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.);

- № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.);

- № 237 від 27.11.2020 року на суму 1 806 415 грн 79 коп. (призначення платежу: рах. № 5534 від 27.11.2020 р.);

- № 240 від 30.11.2020 на суму 133 770 грн 05 коп. (призначення платежу: рах. № 5586 від 30.11.2020 р.);

- № 248 від 04.12.2020 року на суму 280 000 грн 80 коп. (призначення платежу: рах. № 9832 від 02.12.2020 р.);

- № 265 від 24.12.2020 року на суму 846 701 грн 74 коп. (призначення платежу: рах. № 9996 від 23.12.2020 р. за Альто Супер, Дербі, Паллас).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору-1 та специфікації № 1 від 27.10.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 72 від 25.01.2021 року на суму 2 098 379 грн 09 коп. (насіння соняшника НК Бріо Круізер);

- № 57 від 26.01.2021 року на суму 763 678 грн 08 коп. (насіння кукурудзи СИ Феномен Вайнбарнс+Форс Зеа);

- № 1411 від 29.03.2021 року на суму 372 365 грн 93 коп. (насіння кукурудзи СИ Марімба Вайнбранс + Форс Зеа).

На підставі Договору-1 та специфікації № 2 від 10.11.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 1 531 913 грн 04 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 73 від 25.01.2021 року на суму 893 169 грн 94 коп. (насіння соняшника НК Бріо Круізер);

- № 585 від 04.03.2021 року на суму 276 703 грн 20 коп. (насіння соняшника СІ Експерто Круізер);

- № 1412 від 29.03.2021 року на суму 41 944 грн 32 коп. (насіння кукурудзи СИ Марімба Вайнбранс+Форс Зеа);

- № 1577 від 31.03.2021 року на суму 320 095 грн 58 коп. (насіння соняшника НК Бріо Круізер).

На підставі Договору-1, специфікації № 3 від 13.11.2020 року, рахунків на оплату № 5487 від 13.11.2019 року, 19.11.2020 року та від 02.12.2020 року, платіжних доручень № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп. та № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп. ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму на суму 34 030 грн 58 коп., що підтверджується видатковою накладною:

- № 584 від 04.03.2021 року на суму 34 030 грн 58 коп. (насіння соняшника СИ Арізона Круізер).

На підставі Договору-1 та специфікації № 5 від 27.11.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 1 806 415 грн 79 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 61 від 26.01.2021 року на суму 83 113 грн 68 коп. (Примекстра TZ Голд 50 % к.с.);

- № 1968 від 06.04.2021 року на суму 1 718 650 грн 06 коп. (Примекстра TZ Голд 50 % к.с., Пік 75 WG, Форнет, Базагран);

- № 2500 від 14.04.2021 року на суму 4 652 грн 05 коп. (Пік 75 WG).

На підставі Договору-1 та специфікації № 6 від 30.11.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 133 770 грн 05 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 58 від 26.01.2021 року на суму 42 802 грн 48 коп. (Хлормеквад Хлорид 750 р., Таліус, тренд ПАР, Гранстар Голд 75 в.г., Пріаксор КЕ 5 л);

- № 1366 від 29.03.2021 року на суму 19 514 грн 46 коп. (Челендж 600 SC КС);

- № 1969 від 06.04.2021 року на суму 71 453 грн 11 коп. (Осіріс Стар, К.Е., Танос 50, Абакус).

На підставі Договору-1 та специфікації № 7 від 02.12.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на суму 280 000 грн 80 коп., що підтверджується видатковою накладною:

- № 1578 від 31.03.2021 року на суму 280 000 грн 80 коп. (Насіння соняшника НК КОНДІ круізер).

На підставі Договору-1 та специфікації № 8 від 23.12.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 793 713 грн 50 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 59 від 26.01.2021 року на суму 642 265 грн 82 коп. (Альто Супер 33 % к.е., Дербі 05,5 л, Паллас Екстра в.г.);

- № 3264 від 27.04.2021 року на суму 151 447 грн 68 коп. (Паллас Екстра в.г.).

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки за Договором № 1 на загальну суму 7 956 896 грн 40 коп., з яких оплачено 7 866 861 грн 48 коп.

Додатково ТОВ «Самагро» оплатило ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставку товару, визначеного за специфікацією № 3 від 13.11.2020 року на суму 393 грн 62 коп.

Таким чином, ТОВ "Самагро" оплатило на рахунок ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» у загальному розмірі 7 867 255 грн 10 коп. за товар за Договором-1.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 7 814 266 грн 86 коп.

Що стосується поставки товару на підставі специфікації № 4 від 19.11.2020 року на загальну суму 320 209 грн 85 коп. в матеріалах справи відсутні докази виставлення рахунку на оплату даного товару, а також докази його оплати та поставки.

Договір поставки № 87-МС-21 від 12.01.2021 року (Договір-2).

Судом встановлено, що за Договором № 2 ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» взяв на себе зобов`язання поставити для ТОВ "Самагро" товар, а саме:

- у строк до 15.03.2021 року згідно зі специфікацією (засоби захисту рослин) № 3-00000014 від 14.01.2021 року (Таліус, Тренд ПАР, Прима с.е, калліф 480 к.е (5л) на загальну суму 293 855 грн 40 коп. (з ПДВ) попередня авансова оплата якого до 15.01.2021 року;

- у строк до 31.03.2021 року згідно зі специфікацією (засоби захисту рослин) № 3-00000171 від 28.01.2021 року (Канонір Дуо) на загальну суму 5 158 грн 80 коп. (з ПДВ) попередня авансова оплата якого до 29.01.2021 року.

ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки на оплату товару на загальну суму 299 014 грн 20 коп., а саме:

- № 14 від 14.01.2021 року на суму 293 855 грн 40 коп.;

- № 171 від 28.01.2021 року на суму 5 158 грн 80 коп.

Як встановлено судом, ТОВ "Самагро" оплатило виставлені рахунки у розмірі 299 014 грн 20 коп., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 281 від 14.01.2021 року на суму 293 855 грн 40 коп. (призначення платежу: рах. № 14 від 14.01.2021 р.);

- № 296 від 28.01.2021 року на суму 5 158 грн 80 коп. (призначення платежу: рах. № 171від 28.01.2021 р.);

У подальшому ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставило для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 299 014 грн 20 коп. , що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- № 60 від 26.01.2021 року (Тренд ПАР, Прима с.е.) на загальну суму 128 797 грн 02 кот;

- № 1970 від 06.04.2021 року (Таліус) на загальну суму 147 201 грн 30 коп.;

- № 2850 від 21.04.2021 року (Каліф 480 к.е. (5л) на загальну суму 17 857 грн 08 коп.;

- № 2563 від 15.04.2021 року (Канонір Дуо) на загальну суму 5 158 грн 80 коп.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки за Договором № 2 на загальну суму 299 014 грн 20 коп., з яких оплачено 299 014 грн 20 коп., та поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 299 014 грн 20 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за первісним позовом

Оскільки відповідач за первісним позовом свої зобов`язання в частині своєчасної поставки товару за Договорами-1 та -2 не дотримав, обумовлену кількість товару за специфікацією № 8 від 23.12.2020 року за Договором-1 не поставив, позивач за первісним позовом звернувся до Господарського суду Рівненської області за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом про стягнення 25 692 грн 16 коп. пені та 6 145 грн 59 коп. - 3 % річних.

Окрім того, в обґрунтування первісних позовних вимог ТОВ «Самагро» вказує, що відповідно до п. 2.1. Договору-1 та специфікацій № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 умови поставки постачальником було самовільно змінено без погодження із покупцем та весь товар був відправлений перевізником «Нова пошта» з оплатою поставки за рахунок покупця, при цьому на його переконання доставка товару повинна здійснюватися за рахунок постачальника.

Відтак ТОВ «Самагро» просить суд стягнути з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» 9 997 грн 50 коп. - в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару «Нова пошта».

ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог у відзиві зазначає, що ТОВ «Самагро» неправомірно об`єднано в первісній позовній заяві вимоги за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, що не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, вимоги за вказаними договорами не є основними або похідними позовними вимогами. Окрім того, як зазначає відповідач за первісним позовом, при вирішенню спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору окремо. За подано. Позивачем первісною позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори між тими ж сторонами.

Також, як аргументує у відзиві на первісний позов ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», що згідно з п. 3.5. Договорів-1 та -2 передбачено, що у разі підписання покупцем документів, що підтверджують отримання товару (видаткова накладна, ТТН), постачальник вважається таким, що виконав своє зобов`язання по його поставці належним чином. Оскільки ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» поставило для ТОВ «Самагро» товар за Договорами-1 та -2 на загальну суму 8 113 281 грн 06 коп., а ТОВ «Самагро» його прийняв у відповідності до видаткових накладних, відтак, на переконання відповідача за первісним позовом, підстав для задоволення даних позовних вимог про стягнення пені та 3 % річних немає.

У п. 3 та 4 відзиву відповідач за первісним позовом наводить свої заперечення проти задоволення первісних позовних вимог, які ґрунтуються на тому, що на переконання ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» згідно з специфікаціями № 1, № 2 та № 8 постачальник не порушив строки поставки, адже такий строк поставки до 15.03.2021 року мав бути дотриманий лише за умови попередньої оплати товару покупцем, а така оплата була проведена із простроченням.

Окрім того, ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог у п. 5 відзиву зазначає, що ТОВ «Самагро» в обґрунтування необхідності компенсації витрат за послуги перевезення «Нова пошта» в розмірі 9 997 грн 50 коп. надав експрес накладні, які є неналежними доказами, адже з них неможливо встановити обставини, що входять до предмету доказування, у них відсутні відомості щодо товару, який отримував відповідач, а в описі вказано лише, що це «палета», жодних інших ідентифікуючих ознак що саме було отримано немає.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача за зустрічним позовом

ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» просить суд стягнути з ТОВ «Самагро» 273 941 грн 54 коп. (з яких 1 374 грн 15 коп. пеня, 2 491 грн 57 коп. 25 % річних, 270 075 грн 82 коп. - 20 % штраф) за несвоєчасне виконання покупцем своїх зобов`язань Договором № 308-МС-20 від 27.10.2020 року в частині попередньої оплати товару, а саме на підставі простроченої оплати за платіжними дорученнями № 197 від 29.10.2020 року на суму 1 136 044 грн 01 коп., № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп., № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп., № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп., № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп.

ТОВ «Самагро», заперечуючи проти задоволення зустрічних позовних вимог, вказує, що саме ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» має нести відповідальність за користування чужими грошовими коштами в розумінні ст. 231 Господарського кодексу України, адже постачальник, отримавши за Договором-1 передоплату від покупця, затримало поставку товару.

ТОВ «Самагро» надав суду контррозрахунок штрафних санкцій на суму 15 046 грн 58 коп. та у відзиві на зустрічний позов просить суд зменшити розмір штрафу з 20% до 1 % у зв`язку з тим, що ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» не надав суду доказів виникнення збитків внаслідок несвоєчасного проведення оплати, докази направлення рахунків за Договором-1 в матеріалах справи відсутні, рахунок по специфікації № 3 виписаний 19.11.2020 року, тобто після спливу строку виконання зобов`язання по специфікації № 3, зобов`язання за Договором-1 виконані в повному обсязі до моменту отримання товару, прострочення оплати є незначним та не спричинило негативних наслідків для позивача за зустрічним позовом, договір-1 є дискримінаційним.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами щодо первісного та зустрічного позовів.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладених двох правочинів, які за своєю правовою природою є договорами поставки.

Господарський суд, розглянувши вимогу ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», викладену у відзиві на первісний позов, про повернення первісної позовної заяви у зв`язку з тим, що ТОВ «Самагро» при поданні первісного позову порушено правила об`єднання кількох позовних вимог за різними договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, дійшов висновку про відмову у її задоволенні виходячи з такого.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст.8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (ч.2 ст.9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно ч.ч.1, 4-5 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог до відповідачів, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Верховного Суду від 16.10.2020 року № 910/7186/19).

Аналізуючи вищевказані норми права слід дійти висновку, що такі однорідні позовні вимоги можуть бути пов`язані поданими доказами, але це не обов`язкова передумова дотримання вимог ст. 173 ГПК України, оскільки в диспозиції ч.1 статті чітко вказано, що може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому та водночас бути пов`язаними між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Саме встановлення господарським судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК, яким передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

При цьому Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що на стадії відкриття провадження у справі, коли суд вирішує питання щодо можливості об`єднання позовних вимог, він позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, що унеможливлює здійснення повної оцінки таких доказів на предмет того, які саме з них здатні підтвердити відповідні обставини справи. Отже, на стадії відкриття провадження у справі суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19, від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, від 24.11.2020 у справі № 910/3748/20).

Як убачається з матеріалів справи ТОВ «Самагро» звернувся до суду з відповідною первісною позовною заявою, у якій, посилаючись на ст. ст. 11, 109, 525-527, 530, 549, 610, 611, 612, 619, 625, 629, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, просить суд стягнути з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» 41 835 грн 25 коп. (з яких - 25 692 грн 16 коп. - пеня, 6 145 грн 59 коп. - 3 % річних, 9 997 грн 50 коп. - в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару). Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем за первісним позовом зобов`язань за двома різними Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, укладеними між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник), в частині своєчасного виконання зобов`язань щодо строку поставки товару та умов його поставки.

Господарський суд, дослідивши докази надані первісним позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті первісного спору, дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли на підставі договорів поставки, які за своєю правовою природою є однотипними та містять один і той самий предмет регулювання, що і є спільною підставою для звернення із позовом у цій справі.

Заявлені позивачем вимоги, зокрема, пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин порушення строків поставки та нарахування неустойки та 3 % річних.

Господарський суд дійшов висновку, що сумісний розгляд таких позовних вимог не перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та не ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені ГПК України, та про те, що відсутнє порушення правил об`єднання позовних вимог.

Таким чином, відповідач за первісним позовом не навів переконливих доводів щодо порушення ТОВ «Самагро» правил об`єднання позовних вимог. обставинами, не визначеними процесуальним законом.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.6 ст.173 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Дослідивши первісний позов та докази, що містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов висновку про відсутність необхідності роз`єднання позовних вимог за двома різними договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, позаяк сумісний розгляд об`єднаних вимог не перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та не утруднить вирішення спору.

Слід також зазначити, що судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за об`єднаними позовними вимогами господарський суд має право повернути позовну заяву.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову у вимозі позивача про повернення позовної заяви з підстав порушення первісним позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки позовні вимог за двома різними договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року є однорідними, подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача, та такими, що пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Сумісний розгляд об`єднаних вимог не перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та не може бути утруднюючою обставиною вирішення спору.

ТОВ «Самагро» звернувся до суду з відповідною первісною позовною заявою, у якій, посилаючись на ст. ст. 11, 109, 525-527, 530, 549, 610, 611, 612, 619, 625, 629, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, просить суд стягнути з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» 41 835 грн 25 коп. за невиконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, в частині своєчасного виконання зобов`язань щодо строку поставки товару та умов його поставки.

ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС», посилаючись на ст. ст. 526, 530, 533, 625, 712, Цивільного кодексу України, ст. 193, 231, 232, 265 Господарського кодексу України просить суд стягнути з ТОВ «Самагро» 273 941 грн 54 коп. за несвоєчасне виконання покупцем своїх зобов`язань Договором № 308-МС-20 від 27.10.2020 року в частині прострочення попередньої оплати товару за платіжними дорученнями № 197 від 29.10.2020 року, № 227 від 19.11.2020 року, № 226 від 19.11.2020 року, № 284 від 19.01.2021 року, № 286 від 21.01.2021 року.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України, встановлено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписом ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Сторони Договору-1 на підставі вільного волевиявлення домовилися, погодили та зафіксували у п. 2.1. Договору-1 та додатках до нього (специфікаціях № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8), що строк поставки товару за умови попередньої оплати до 15.03.2021 року.

Судом встановлено, що за Договором № 1 ТОВ "Самагро" взяло на себе зобов`язання:

- згідно зі специфікацією № 1 від 27.10.2020 року на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп. провести попередню оплату до 28.10.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року на загальну суму 1 531 913 грн 04 коп. провести попередню оплату до 15.11.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 3 від 13.11.2020 року на суму 33 636 грн 96 коп. провести попередню оплату до 13.11.2020 року.

У п. 2.1 Договору-2 та додатках до нього (специфікаціях (засоби захисту рослин) № 3-00000014 від 14.01.2021 року та № 3-00000171 від 28.01.2021 року) сторони узгодили між собою, що строк поставки товару за умови попередньої оплати має відбутися до 15.03.2021 року та до 31.03.2021 року відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки на оплату товару, а саме:

- № 5153 від 27.10.2020 року на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп. на підставі специфікації № 1 від 27.10.2020 року;

- № 5384 від 10.11.2020 року на загальну суму 1 489 968 грн 72 коп. та № 5385 від 10.11.2020 року на загальну суму 41 944 грн 32 коп. на підставі специфікації № 2 від 10.11.2020 року;

- № 5487 від 13.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп., № 5487 від 19.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп. та № 5487 від 02.12.2020 року на загальну суму 34 030 грн 58 коп. на підставі специфікації № 3 від 13.11.2020 року.

Як встановлено судом, ТОВ "Самагро" оплатило виставлені рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 195 від 28.10.2020 року на суму 2 098 379 грн 09 коп. (призначення платежу: часткова оплата за НК Бріо зг. рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 197 від 29.10.2020 року на суму 1 136 044 грн 01 коп. (призначення платежу: оплата згідно рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 221 від 11.11.2020 року на суму 1 309 269 грн 60 коп. (призначення платежу: часткова опл. Раху. № 5384 від 10.11.2020 р. за Бріо 200 міш);

- № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп. (призначення платежу: Бріо 20 міш. Рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 220 від 11.11.2020 року на суму 41 944 грн 32 коп. (призначення платежу: рах. № 5385 від 10.11.2020 р.);

- № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп. (призначення платежу: часткова оплата за 4 мішка зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.);

- № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.).

Відтак, судом встановлено, що ТОВ "Самагро" проведено попередню оплату товару за Договором-1 із простроченням за платіжними дорученнями: № 197 від 29.10.2020 року, № 227 від 19.11.2020 року, № 226 від 19.11.2020 року, № 220 від 11.11.2020 року, № 284 від 19.01.2021 року, № 286 від 21.01.2021 року .

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, поставка товару відповідачем за первісним позовом відбулася із простроченням:

- за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року, що підтверджується видатковими накладними: № 1411 від 29.03.2021 року, № 1412 від 29.03.2021 року, № 1577 від 31.03.2021 року, № 1968 від 06.04.2021 року, № 2500 від 14.04.2021 року, № 1366 від 29.03.2021 року, № 1969 від 06.04.2021 року, № 1578 від 31.03.2021 року, № 3264 від 27.04.2021 року;

- за Договором поставки № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, що підтверджується видатковими накладними: № 1970 від 06.04.2021 року, № 2850 від 21.04.2021, № 2563 від 15.04.2021 року.

Враховуючи, що ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання своєчасно не виконав, за здійснив поставку товару за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року із простроченням, ТОВ «Самагро» обґрунтовано звернувся з первісним позовом про стягнення пені та 3 % річних за прострочення поставки товару.

Господарський суд відхиляє заперечення ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», викладені у п. 2 відзиву на первісний позов, що стосуються належного, на переконання відповідача, виконання постачальником умов Договорів-1 та -2 про поставку товару на загальну суму 8 113 281 грн 06 коп., а саме його посилання на п. 3.5. Договорів-1 та -2 «У разі підписання покупцем документів, що підтверджують отримання товару (видаткова накладна, ТТН), постачальник вважається таким, що виконав своє зобов`язання належним чином», - виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до п.п. 2.1., 4.1. Договорів-1 та -2 кількість, ціна, строки та умови поставки товару визначається в додатках (специфікаціях) до даних Договорів.

У п. 2.1. Договору-1 та додатках до нього (специфікаціях № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8) сторони узгодили між собою, що строк поставки товару за умови попередньої оплати до 15.03.2021 року.

У п. 2.1 Договору-2 та додатках до нього (специфікаціях (засоби захисту рослин) № 3-00000014 від 14.01.2021 року та № 3-00000171 від 28.01.2021 року) сторони узгодили між собою, що строк поставки товару за умови попередньої оплати має відбутися до 15.03.2021 року та до 31.03.2021 року відповідно.

Відтак сторони Договорів-1 та -2 обумовили між собою строки поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання вважається виконаним належним чином відповідно до умов договору, якщо боржник виконав його таким чином та способом, на які повинні були розраховувати обидві сторони, а за наслідками такого виконання кредитор отримав можливість розпоряджатися виконаним на свій розсуд.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що поставка товару відбулася із простроченням за видатковими накладними: № 1411 від 29.03.2021 року, № 1412 від 29.03.2021 року, № 1577 від 31.03.2021 року, № 1968 від 06.04.2021 року, № 2500 від 14.04.2021 року, № 1366 від 29.03.2021 року, № 1969 від 06.04.2021 року, № 1578 від 31.03.2021 року, № 3264 від 27.04.2021 року; № 1970 від 06.04.2021 року, № 2850 від 21.04.2021, № 2563 від 15.04.2021 року, - у господарського суду відсутні підстави вважати, що поставка за Договорами-1 та -2 відбулася належним чином.

Неналежне виконання зобов`язання відповідачем за первісним позовом (прострочення поставки товару) призвело до того, що позивач не отримав можливість розпоряджатися товаром на свій розсуд у строк, визначений сторонами, у зв`язку із чим наявні правові підстави для застосування до ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» штрафних санкцій та 3 % річних на суму простроченого зобов`язання.

Позивач за первісним позовом потерпів негативні наслідки прострочення виконання зобов`язань відповідачем за первісним позовом, а тому відповідач за первісним позовом має за власний рахунок виправляти негативні для ТОВ «Самагро» наслідки, що виникли за результатами не добросовісної поведінки відповідача ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС».

Таким чином, нормами гл. 48 ЦК України визначено такі принципи (умови) належного виконання зобов`язання: виконання зобов`язання належними сторонами (ст. 527 ЦК України); виконання у належний спосіб (ст. 529 ЦК України - виконання зобов`язання частинами); належний строк (термін) виконання зобов`язання (ст. 530 ЦК України); належне місце виконання зобов`язання (ст. 532 ЦК України), а також щодо належного предмета.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Судом встановлено, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи договору узгодили між собою та зафіксували у п. 6.3.1. Договорів-1 та -2, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого в строк товару.

Тобто, з вищезазначених положень Договорів-1 та -2 вбачається, що нарахування пені здійснюється за порушення строків виконання постачальником зобов`язань із поставки товару.

Господарський суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом, викладені у п. 4 відзиву, що стосуються того, що на його переконання ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» згідно специфікацій № 1 та 2 що є додатками до Договору-1 не порушувало жодних зобов`язань, оскільки строк поставки товару дотримується лише при умові попередньої оплати за товар, а оскільки ТОВ «Самагро» порушив строк попередньої оплати за цими специфікаціями, то поставка здійснювалася на умовах постачальника, - виходячи з такого.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За Договором № 1 ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» взяв на себе зобов`язання поставити для ТОВ "Самагро" у строк до 15.03.2021 року товар, а саме:

- згідно зі специфікацією № 1 від 27.10.2020 року на загальну суму 3 234 423 грн 10 коп. за умови, якщо попередня оплата проведена до 28.10.2020 року;

- згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року на загальну суму 1 531 913 грн 04 коп. за умови, якщо попередня оплата проведена до 15.11.2020 року.

Згідно з п. 6.6. Договору-1 сторони обумовили між собою, що у випадку перерахування покупцем грошових коштів пізніше строків, встановлених цим Договором, постачальник має право затримати поставку товару, або відмовитись від виконання своїх зобов`язань з поставки та повернути покупцеві раніше сплачені ним кошти.

Окрім того, відповідно до п. 6.4.1. Договору-1 у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Як встановлено судом, ТОВ "Самагро" оплатило виставлені рахунки за специфікаціями № 1 та № 2 у розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 195 від 28.10.2020 року на суму 2 098 379 грн 09 коп. (призначення платежу: часткова оплата за НК Бріо зг. рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 197 від 29.10.2020 року на суму 1 136 044 грн 01 коп. (призначення платежу: оплата згідно рах. № 5153 від 27.10.2020 р.);

- № 221 від 11.11.2020 року на суму 1 309 269 грн 60 коп. (призначення платежу: часткова опл. Раху. № 5384 від 10.11.2020 р. за Бріо 200 міш);

- № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп. (призначення платежу: Бріо 20 міш. Рах. № 5384 від 10.11.2020 р.);

- № 220 від 11.11.2020 року на суму 41 944 грн 32 коп. (призначення платежу: рах. № 5385 від 10.11.2020 р.).

Таким чином, виходячи з умов Договору-1 та специфікацій № 1 та 2, попередня оплата за товар за платіжними дорученнями № 197 від 29.10.2020 року, № 227 від 19.11.2020 року, № 226 від 19.11.2020 року була проведена ТОВ «Самагро» із простроченням.

Однак, сторони Договору-1 не обумовили між собою у п. 6.6., на який саме строк, у випадку перерахування покупцем грошових коштів з простроченням, постачальник має право затримати поставку товару.

Як вбачається із матеріалів справи, постачальник не відмовився від виконання зобов`язання за специфікаціями № 1 та № 2, виконавши їх, однак із простроченням у свою чергу. При цьому згідно з п. 6.4.1. Договору-1 у випадку порушення термінів оплати товару у постачальника виникло право на нарахування пені за порушення зобов`язання покупцем.

При цьому як вбачається із матеріалів справи, оплата товару, виходячи з умов Договору-1 та специфікацій № 1 та 2, проведена покупцем хоча із простроченням, проте попередньо та завчасно до 15.03.2021 року (дата поставки товару), що свідчить про відсутність чи невисокий розмір збитків для постачальника.

Відтак господарський суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом, викладені у п. 4 відзиву, що стосуються того, що згідно специфікацій № 1 та поставка у постачальника виникло право на поставку товару із простроченням, позаяк і у покупця і у постачальника визначені свої строки виконання зобов`язань.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання постачальником зобов`язань по поставці товару у строк, що перевищує 15.03.2021 року включно, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають задоволенню.

Як вбачається із розрахунків, викладених у позовній заяві, ТОВ «Самагро» нарахувало для ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС»:

- за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року пеню у розмірі 24 240 грн 60 коп. та 3 % річних у розмірі 5 818 грн 76 коп.

- за Договором поставки № 87-МС-21 від 12.01.2021 року пеню у розмірі 1 451 грн 56 коп. та 3 % річних у розмірі 326 грн 83 коп.

Однак, при перевірці вказаних розрахунків господарський суд встановив, що позивач неправомірно включив до періоду нарахування неустойки та 3 % річних день виконання зобов`язання, тобто день поставки товару.

Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання. У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України). Таким чином із системного аналізу наведених вище приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені та 3 % річних.

Окрім того, у первісній позовній заяві позивач стверджує, що на його переконання недопоставка товару за Договором-1 та специфікацією № 8 від 23.12.2020 року складає 8 кг товару Паллас Екстра на суму 60 574 грн 07 коп. Позивач за первісним позовом надсилав вимогу відповідачу за первісним позовом про термінову поставку на його адресу недопоставленого товару Паллас Екстра в кількості 8 кг на суму 60 574 грн 07 коп., однак дана претензія залишена ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» без відповіді.

При цьому, господарський суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що за Договором № 1 ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» взяв на себе зобов`язання поставити для ТОВ "Самагро" у строк до 15.03.2021 року товар згідно зі специфікацією № 8 від 23.12.2020 року (Прима с.е. 285 л, Альто Супер 33 % к.е. 590 л, Дербі 0,5 л у кількості 52 л, Паллас Екстра в.г. 31 кг) на загальну суму 936 736 грн 66 коп. (з ПДВ) за умови попередньої оплати якого відбудеться у термін до 28.12.2020 року.

У зв`язку з цим ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунок на попередню оплату товару № 9996 від 23.12.2020 року на загальну суму 936 736 грн 66 коп.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, згідно з платіжним дорученням № 265 від 24.12.2020 року позивач за первісним позовом частково оплатив виставлений рахунок на суму 846 701 грн 74 коп. із призначенням платежу: рах. № 9996 від 23.12.2020 р. за Альто Супер, Дербі, Паллас).

У подальшому на підставі Договору-1 та специфікації № 8 від 23.12.2020 року ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставлено для ТОВ "Самагро" товар на загальну суму 793 713 грн 50 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- № 59 від 26.01.2021 року на суму 642 265 грн 82 коп. (Альто Супер 33 % к.е. 600 л, Дербі 0,5 л у кількості 52 л, Паллас Екстра в.г. 3 кг);

- № 3264 від 27.04.2021 року на суму 151 447 грн 68 коп. (Паллас Екстра в.г. 20 кг).

Господарський суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом, викладені у п. 3 відзиву, що стосуються того, що на його переконання ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» згідно з специфікацією № 8 не порушило строки поставки, адже такий строк поставки до 15.03.2021 року мав бути дотриманий лише за умови попередньої оплати, - виходячи з такого.

Судом встановлено, що попередня оплата за специфікацією № 8 від 23.12.2020 року за Договором-1 проведена ТОВ "Самагро" у розмірі 846 701 грн 74 коп. із призначенням платежу: рах. № 9996 від 23.12.2020 р. за Альто Супер, Дербі, Паллас), однак ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставило товару на суму 793 713 грн 50 коп.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що дійсно відбулася попередня оплата частини товару за специфікацією № 8 та недопоставка товару за Договором-1 становить 52 988 грн 24 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 672 ЦК України якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

При цьому ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» дійсно не поставило для ТОВ «Самагро" Приму с.е. 285 л, та Паллас Екстра в.г. 8 кг та поставило із надлишком на 10 л Альто Супер 33 % к.е., однак оскільки ТОВ «Самагро» у платіжному дорученні № 265 від 24.12.2020 року не вказало, за яку саме кількість товару здійснюється попередня оплата у розмірі 846 701 грн 74 коп., як і не оплатило в повному обсязі рахунок на попередню оплату товару № 9996 від 23.12.2020 року на загальну суму 936 736 грн 66 коп., але при цьому всьому прийняло товар за видатковими накладними № 59 від 26.01.2021 року та № 3264 від 27.04.2021 року, - твердження позивача за первісним позовом про те, що на його переконання недопоставка товару за специфікацією № 8 складає 8 кг товару Паллас Екстра є необґрунтованим.

Враховуючи вищевказане, господарський суд дійшов висновку, що оскільки ТОВ "Самагро" провело попередню оплату за специфікацією № 8 у розмірі 846 701 грн 74 коп. (не вказавши за яку саме кількість літрів Паллас Екстра в.г.), а ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» поставило товар на суму 793 713 грн 50 коп., відтак аргумент позивача за первісним про те, що на його переконання недопоставка товару Паллас Екстра за специфікацією № 8 складає 60 574 грн 07 коп. є безпідставною, адже недопоставка товару становить 52 988 грн 24 коп.

Окрім того, в матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків за Договором № 308-МС-20 від 27.10.2020 року за період з 27.10.2020 року по 01.07.2021 року, підписаний зі сторони постачальника та скріплений його печаткою, з якого вбачається що ТОВ «Самагро» оплатило товар на умовах попередньої оплати в період з 28.10.2020 року до 21.01.2021 року на загальну суму 7 867 255 грн 10 коп., а ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» у період з 25.01.2021 року до 27.04.2021 року поставило для ТОВ «Самагро» товар на загальну суму 7 814 266 грн 86 коп.

Із даного акту взаємних розрахунків вбачається, що ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» погоджується, що станом на 01.07.2021 року існує заборгованість на користь ТОВ «Самагро» у розмірі 52 988 грн 24 коп.

Судом перевірено розрахунки пені та 3 % річних за Договором № 308-МС-20 від 27.10.2020 року долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, оскільки обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені становить 22 901 грн 33 коп., а 3 % річних - 5 223 грн 38 коп.

Судом перевірено розрахунки пені та 3 % річних за Договором № 87-МС-21 від 12.01.2021 року долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, оскільки обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені становить 1 360 грн 56 коп., а 3 % річних - 312 грн 85 коп.

Розрахунки пені та 3 % річних за Договорами-1 та -2, які здійснено господарським судом, долучено до матеріалів справи.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог у частині стягнення за Договором-1 пені у розмірі 22 901 грн 33 коп. та 3 % річних у розмірі 5 223 грн 38 коп.

При цьому господарський суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з відповідача за Договором-1 пені у розмірі 1 339 грн 27 коп. та 3 % річних у розмірі 595 грн 38 коп.

Окрім того, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог у частині стягнення за Договором-2 пені у розмірі 1 360 грн 56 коп. та 3 % річних у розмірі 312 грн 85 коп.

При цьому господарський суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з відповідача за Договором-2 пені у розмірі 91 грн 00 коп. та 3 % річних у розмірі 13 грн 98 коп.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи в частині обґрунтованості зустрічних позовних вимог ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» про стягнення з ТОВ «Самагро» 273 941 грн 54 коп. (з яких 1 374 грн 15 коп. пеня, 2 491 грн 57 коп. 25 % річних, 270 075 грн 82 коп. - 20 % штраф), дійшов висновку про їх часткове задоволення виходячи з такого.

Судом встановлено, що ТОВ "Самагро" проведено попередню оплату товару за Договором-1 із простроченням за платіжними дорученнями:

- № 197 від 29.10.2020 року на суму 1 136 044 грн 01 коп. (призначення платежу: оплата згідно рах. № 5153 від 27.10.2020 р.) згідно зі специфікацією № 1 від 27.10.2020 року попередня авансова оплата 100 % до 28.10.2020 року;

- № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5384 від 10.11.2020 р.) - згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року попередня авансова оплата 100 % до 15.11.2020 року;

- № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп. (призначення платежу: Бріо 20 міш. Рах. № 5384 від 10.11.2020 р. )- згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року попередня авансова оплата 100 % до 15.11.2020 року;

- № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп. (призначення платежу: часткова оплата за 4 мішка зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р) - згідно зі специфікацією № 3 від 13.11.2020 року попередня авансова оплата 100 % до 13.11.2020 року;

- № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.) - згідно зі специфікацією № 3 від 13.11.2020 року попередня авансова оплата 100 % до 13.11.2020 року.

У відповідності до п. 6.4.1. Договору-1 у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Крім того, сторони Договору-1 обумовили між собою у п. 6.8., що за невиконання чи/або неналежне виконання умов Договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від суми загальної заборгованості.

Таким чином, судом встановлено, що сторони Договору-1 обумовили між собою відповідальність покупця внаслідок неналежного виконання ним зобов`язань щодо попередньої оплати та встановили у формі штрафних санкцій та збільшили відсотки річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Судом перевірено розрахунки пені та 25 % річних та 20 % штрафу за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року, долучені позивачем за зустрічним позовом до матеріалів справи, за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, оскільки обґрунтований розмір стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені становить 864 грн 43 коп., 25 % річних становить 1 802 грн 11 коп., штраф 20 % становить 42 135 грн 88 коп.

При перевірці проведених розрахунків господарський суд виходів із наступного.

Прийменник "до" із календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати включно чинності або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 року у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 року у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 року у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі № 927/490/18). Отже, якщо для вчинення відповідної дії встановлено строк до певної дати, цю дату слід вважати кінцевою датою (останнім днем) вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд встановив, що позивач за зустрічним позовом неправомірно включив до періоду нарахування пені, та 25 % річних та штрафу день виконання зобов`язання, тобто день попередньої оплати товару.

Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб`єкта господарських відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов`язання. У свою чергу, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання (ст. 599 ЦК України). Таким чином із системного аналізу наведених вище приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної оплати товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені та 25 % річних та штрафу.

Відтак ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» неправомірно нараховує пеню, 25 % річних та 20 % штрафу на прострочені зобов`язання ТОВ «Самагро» за платіжними дорученнями № 197 від 29.10.2020 року (на день 29.10.2020 року), № 227 від 19.11.2020 року та № 226 від 19.11.2020 року (на день 15.11.2020 року), № 284 від 19.01.2021, № 286 від 21.01.2021 року (на день 13.11.2020 року).

Окрім того, господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України початок строку чи його закінчення можуть визначатись вказівкою на календарну дату або подію, що має неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки згідно зі специфікацією № 2 від 10.11.2020 року попередня авансова оплата 100 % мала бути проведено до 15.11.2020 року, який є неділею, тобто вихідним днем, строк оплати товару переноситься на наступний після нього робочий день, а саме 16.11.2020 року.

Відтак, господарський суд враховує, що прострочення ТОВ «Самагро» за платіжними дорученнями № 227 від 19.11.2020 року на суму 77 442 грн 48 коп. та № 226 від 19.11.2020 року на суму 103 256 грн 64 коп. почалося із 17.11.2020 року, а не з 15.11.2020 року, як помилково вважає ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС», відобразивши вказане у розрахунках до зустрічного позову.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог у частині стягнення за Договором-1 пені у розмірі 864 грн 43 коп., 25 % річних у розмірі 1 802 грн 11 коп. та штрафу у розмірі 42 939 грн 94 коп.

При цьому господарський суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення з відповідача за Договором-1 пені у розмірі 509 грн 72 коп. та 25 % річних у розмірі 689 грн 46 коп.

При перевірці розрахунку штрафу 20 % господарський суд встановив, що його обґрунтований розмір становить 42 939 грн 94 коп.

Розрахунки пені та 3 % річних за Договором-1 за зустрічним позовом, які здійснено господарським судом, долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. (зазначене узгоджується із правової позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі № 7-рп/2013.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, за положенням ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 року у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 року у справі №917/791/18, від 22.10.2019 року у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 року у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19, 04.02.2020 року у справі № 918/116/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

У відзиві на зустрічний позов ТОВ «Самагро» просив суд скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшивши суму штрафу з 20 % на 1 %.

ТОВ «Самагро» просить суд зменшити розмір неустойки у зв`язку з тим, що ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» не надав суду доказів виникнення збитків внаслідок несвоєчасного проведення оплати, докази направлення рахунків за Договором-1 в матеріалах справи відсутні, рахунок по специфікації № 3 виписаний 19.11.2020 року, тобто після спливу строку виконання зобов`язання по специфікації № 3, зобов`язання за Договором-1 виконані в повному обсязі до моменту отримання товару, прострочення оплати є незначним та не спричинило негативних наслідків для позивача за зустрічним позовом, договір-1 є дискримінаційним.

Господарський суд не погоджується із твердженням ТОВ «Самагро» про те, що підставою для зменшення неустойки є той факт, що докази направлення рахунків за Договором-1 в матеріалах справи відсутні, рахунок по специфікації № 3 виписаний 19.11.2020 року, тобто після спливу строку виконання зобов`язання по специфікації № 3, - виходячи з такого.

Згідно з п. 4.2. Договору-1 оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений у кінці тексту Договору розрахунковий рахунок постачальника на підставі пред`явленого рахунку.

Відтак сторони не обумовили між собою обов`язок постачальника надсилання стороні покупця рахунку.

З матеріалів справи вбачається що ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» виставлено для ТОВ "Самагро" рахунки на оплату товару за специфікацією № 3 від 13.11.2020 року:

- № 5487 від 13.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп.;

- № 5487 від 19.11.2020 року на загальну суму 33 636 грн 96 коп.;

- № 5487 від 02.12.2020 року на загальну суму 34 030 грн 58 коп.

Як встановлено судом, ТОВ "Самагро" оплатило виставлені рахунки на загальну суму 34 030 грн 58 коп., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 284 від 19.01.2021 року на суму 19 446 грн 05 коп. (призначення платежу: часткова оплата за 4 мішка зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.);

- № 286 від 21.01.2021 року на суму 14 584 грн 53 коп. (призначення платежу: оплата зг. рах. № 5487 від 02.12.2020 р.).

Однак, суд враховує те, що позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення попередньої оплати товару за платіжними дорученнями № 227 від 19.11.2020 року, № 226 від 19.11.2020 року, № 284 від 19.01.2021, № 286 від 21.01.2021 року.

Окрім того, господарський суд зауважує, що зобов`язання ТОВ «Самагро» за Договором-1 виконані в повному обсязі до моменту отримання товару, прострочення оплати є незначним та не спричинило негативних наслідків для позивача за зустрічним позовом.

Оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх позицій, з огляду на відсутність підстав для висновку про те, що порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання за Договором-1 мало наслідком значні збитки для позивача за зустрічним позовом, суд, повно та всебічно перевіривши доводи ТОВ «Самагро» щодо зменшення штрафних санкцій, дійшов висновку про наявність підстав для часткового зменшення розміру належних до сплати штрафу у розмірі 42 939 грн 94 коп. на 50 %, а саме - до 21 469 грн 97 коп.., що за обставин цієї справи не призводить до нівелювання значення неустойки як відповідальності за порушення виконання зобов`язання.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи в частині обґрунтованості первісних позовних вимог ТОВ «Самагро» про стягнення з ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» коштів у розмірі 9 997 грн 50 коп. в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару ТОВ «Нова пошта», дійшов висновку про відмову у їх задоволенні виходячи з такого.

ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС», заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог у п. 5 відзиву зазначає, що ТОВ «Самагро» в обґрунтування необхідності компенсації витрат за послуги перевезення «Нова пошта» в розмірі 9 997 грн 50 коп. надав експрес накладні, які є неналежними доказами, адже з них неможливо встановити обставини, що входять до предмету доказування, у них відсутні відомості щодо товару, який отримував відповідач, а в описі вказано лише, що це «палета», жодних інших ідентифікуючих ознак що саме було отримано немає.

Господарський суд встановив, що в якості доказів на обґрунтування даних позовних вимог про стягнення 9 997 грн 50 коп. ТОВ «Самагро» додав до первісної позовної заяви:

експрес-накладні № 3937 від 10.03.2021 року, 1862 від 29.03.2021 року, № 0944 від 30.03.2021 року, № 3618 від 06.04.2021 року, № 9005 від 14.04.2021 року, № 6711 від 21.04.2021 року, із акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП-005106561 від 10.03.2021 року та № НП-005258142 від 10.04.2021 року, специфікації до актів НП-005106561 та НП-005258142, платіжні доручення № 339 від 16.03.2021 року загальною вартістю 1 410 грн 00 коп. та № 388 від 15.04.2021 року на суму 10 111 грн 50 коп.

Дослідивши вказані докази, господарський суд дійшов висновку, що із даних документів неможливо ідентифікувати, який саме вантаж пересилався через ТОВ «Нова Пошта» від ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» до ТОВ «Самагро», а також неможливо встановити, що такі послуги перевезення надавалися на виконання поставки товарів за Договорами № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, укладеними між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник).

Зазначені докази не можуть слугувати підставою для виникнення права позивача за первісним позовом на відшкодування оплати послуг перевезення товару за Договором-1, оскільки вони не відображають найменування та кількість товарів, які поставлені на підставі видаткових накладних на виконання Договору-1 № 72 від 25.01.2021 року, № 57 від 26.01.2021 року, № 1411 від 29.03.2021 року, № 73 від 25.01.2021 року, № 585 від 04.03.2021, № 1412 від 29.03.2021 року, № 1577 від 31.03.2021 року, № 584 від 04.03.2021 року, № 61 від 26.01.2021 року, № 1968 від 06.04.2021 року, № 2500 від 14.04.2021 року, № 58 від 26.01.2021 року, № 1366 від 29.03.2021 року, № 1969 від 06.04.2021 року, № 1578 від 31.03.2021 року, № 59 від 26.01.2021 року, № 3264 від 27.04.2021 року

Окрім того, вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами постачальника та покупця, а також скріплені печатками ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» та ТОВ «Самагро».

У матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували факт поставки товарів за Договором-1 постачальником через ТОВ «Нова пошта».

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. (Аналогічна позиція викладена у постанові КГС ВС від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18).

Згідно з ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Суд підкреслює, що сторони Договору-1 не узгодили між собою, що постачальник має право покласти виконання договору поставки на іншу особу.

Однак, у видаткових накладних на виконання Договору-1 відображено прийняття товару покупцем без зауважень.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ «Самагро» про стягнення з ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» коштів у розмірі 9 997 грн 50 коп. в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару ТОВ «Нова пошта» за Договором-1.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 28.10.2010 року в справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994 року в справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003 року в справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008 року в справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Дана справа пов`язана з виконанням правочинів у господарській діяльності та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Висновки суду за результатами вирішення первісного та зустрічного позову

За результатами з`ясування обставин, на які ТОВ «Самагро» посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 29 798 грн 12 коп. (з яких 24 261 грн 89 коп. пеня, 5 536 грн 23 коп. 3 % річних).

У задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з відповідача 1 430 грн 27 коп. пені, 609 грн 36 коп. - 3 % річних та 9 997 грн 50 коп. в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару ТОВ «Нова пошта» за Договором-1 господарський суд відмовляє.

За результатами з`ясування обставин, на які ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 24 136 грн 51 коп. (з яких 864 грн 43 коп. пеня, 1 802 грн 11 коп. 25 % річних, 21 469 грн 97 коп. штраф 20%).

У задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення з відповідача 509 грн 72 коп. пені, 689 грн 46 коп. -25 % річних та 248 605 грн 85 коп. 20% штрафу - за Договором-1 господарський суд відмовляє.

Згідно з ч. 11 ст. 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Оскільки вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку провести зустрічне зарахування присуджених сум судового збору та стягнути між ними різницю з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» на користь ТОВ «САМАГРО» у розмірі 5 661 грн 51 коп.

Розподіл судових витрат щодо судового збору

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні первісного позову є стягнення з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» 41 835 грн 25 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду первісної позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 41 835 грн 25 коп. ТОВ «Самагро» слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 492 від 11.06.2021 року.

Предметом спору у даній справі при поданні зустрічного позову є стягнення з ТОВ «Самагро» 273 941 грн 54 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду зустрічної позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 273 941 грн 54 коп. ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» слід сплатити судовий збір в розмірі 4 109 грн 12 коп.

Судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 7737 від 05.07.2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 29 798 грн 12 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 1 616 грн 86 коп., який покладається на ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС».

Зважаючи на викладене, судовий збір у розмірі 653 грн 14 коп. залишається за ТОВ «Самагро».

Оскільки зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 24 136 грн 51 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 362 грн 05 коп., який покладається на ТОВ «Самагро».

Зважаючи на викладене, судовий збір у розмірі 3 747 грн 07 коп. залишається за ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС».

Оскільки вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, суд дійшов до висновку провести зустрічне зарахування присуджених сум судового збору та стягнути між ними різницю з ТОВ «ЗАХІД АГРОБІЗНЕС» на користь ТОВ «САМАГРО» у розмірі 1 254 грн 81 коп.

Розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" за первісним позовом

У положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Як вбачається із первісної позовної заяви, ТОВ "Самагро" надало орієнтовний розрахунок сум судових витрат у розмірі 13 270 грн 00 коп., які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та зазначив, що такі витрати складаються:

- 2 270 грн 00 коп. - судовий збір;

- 1 000 грн 00 коп. - оплата послуг адвоката по проведенню претензійної роботи за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 11.05.2021 року);

- 10 000 грн 00 коп. - оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви та представлення інтересів позивача у суді за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 10.06.2021 року).

У первісній позовній заяві ТОВ "Самагро" просить суд здійснити розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу та судові витрати по сплаті послуг адвоката у розмірі 11 000 грн 00 коп. стягнути з ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС".

У судовому засіданні 01.09.2021 року представник позивача за первісним позовом наполягав на вимозі про стягнення з відповідача за первісним позовом судових витрат у вигляді професійної (правничої) допомоги у розмірі 11 000 грн 00 коп.

Представник відповідача за первісним позовом не заперечив проти задоволення вимоги ТОВ "Самагро" щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката у справі № 918/490/21.

Господарський суд, розглянувши вимогу ТОВ "Самагро" щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката у справі № 918/490/21, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога прийшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-2 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.05.2021 року між позивачем за первісним позовом (далі - клієнтом) та адвокатом Лепишко Олексієм Ігоревичем (далі - виконавець) укладений договір про надання юридичних послуг та правової допомоги № б/н (далі - Договір від 11.05.2021 року).

Як вбачається із п. 1.1. Договору від 11.05.2021 року адвокат зобов`язується надавати клієнту: консультації з правових питань; практичну підготовку претензії з розрахунком вимог до ТОВ "ЗАХІДАГРОБІЗНЕС" щодо сплати коштів за несвоєчасну поставку товару по Договору поставки № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, несвоєчасну поставку та недопоставку товару по Договору поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та компенсації витрат по поставці товару, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

У розділах 2 та 3 Договору від 11.05.2021 року сторони обумовили про права та обов`язки адвоката, а також обов`язки клієнта.

Згідно з розділом 4 Договору від 11.05.2021 року вартість послуг адвоката становить 1 000 грн 00 коп. Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на рахунок адвоката.

Відповідно до п. 7.1. Договору від 11.05.2021 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до його повного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договір від 11.05.2021 року є укладеним, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору від 11.05.2021 року, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що представник ТОВ "Самагро" Лепишко О.І. підготував та направив для ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" вимогу № б/н від 13.05.2021 року про сплату пені, 3 % річних за прострочення поставки товару за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 27-МС-21 від 12.01.2021 року, про термінову поставку недопоставленого товару Паллас Екстра у кількості 8 кг на суму 60 574 грн 07 коп. та про компенсацію сплачених послуг перевізника "ТОВ "Нова пошта" у суму 9 997 грн 50 коп. з поставки товару.

Вказана вимога з додатками 14.05.2021 року направлена на адресу ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС", що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком та отримана відповідачем за первісним позовом 28.05.2021 року, що підтверджується витягом із веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет (том 1, а.с. 86).

ТОВ "Самагро" оплатило адвокату Лепишку Олексію Ігоревичу надані послуги по Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 11.05.2021 року у розмірі 1 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 493 від 11.06.2021 року. (том 1, а.с. 91).

Окрім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.06.2021 року між позивачем за первісним позовом (далі - клієнтом) та адвокатом Лепишко Олексієм Ігоревичем (далі - виконавець) укладений договір про надання юридичних послуг та правової допомоги № б/н (далі - Договір від 10.06.2021 року).

Як вбачається із п. 1.1. Договору від 10.06.2021 року адвокат зобов`язується надавати клієнту: консультації з правових питань; практичну підготовку правових документів з юридичними наслідками та правову допомогу у Господарському суді Рівненської області (ведення справи) щодо захисту прав та інтересів Клієнта у господарській справі про стягнення заборгованості за несвоєчасну поставку товару по Договору поставки № 87-МС-21 від 12.01.2021 року, несвоєчасну поставку та недопоставку товару по Договору поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та компенсації витрат по поставці товару, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

У розділах 2 та 3 Договору від 10.06.2021 року сторони обумовили про права та обов`язки адвоката, а також обов`язки клієнта.

Згідно з розділом 4 Договору від 10.06.2021 року вартість послуг адвоката становить 10 000 грн 00 коп. Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на рахунок адвоката.

Відповідно до п. 7.1. Договору від 10.06.2021 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до його повного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договір від 10.06.2021 року є укладеним, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору від 10.06.2021 року, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Представник ТОВ "Самагро" Лепишко О.І. підготував та подав даний первісний позов до ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" про стягнення 41 835 грн 25 коп. заборгованості за Договорами поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року та № 27-МС-21 від 12.01.2021 року та про компенсацію сплачених послуг перевізника "ТОВ "Нова пошта" у суму 9 997 грн 50 коп. з поставки товару за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року.

ТОВ "Самагро" оплатило адвокату Лепишку Олексію Ігоревичу надані послуги по Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 10.06.2021 року у розмірі 10 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 494 від 11.06.2021 року. (том 1, а.с. 94).

На підтвердження повноважень для представлення інтересів ТОВ "Самагро" у господарському суді Рівненської області у матеріалах справи № 918/490/21 міститься ордер адвоката Лепишка Олексія Ігоревича на надання правничої (правової) допомоги № ВМ № 1016759 від 10.06.2021 року та свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю серії № ПТ № 3086 від 22.10.2019 року.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач за первісним позовом не заперечив проти стягнення заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 11 000 грн 00 коп. та не просив її зменшити.

Господарський суд, розглянувши докази на обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу у справі № 918/490/21, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога, прийшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вказана сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката у розмірі 11 000 грн 00 коп. у справі 918/490/21 підтверджена належними та допустимими доказами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом Лепишко О.І. робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд встановив, що витрати, які поніс позивач за первісним позовом, сплативши за Договорами від 11.05.2021 року та від 10.06.2021 року є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 р. у справі №923/726/18).

Суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат обґрунтованим та таким, що відповідач критерію співмірності.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 року у справі № 911/735/19).

Господарським судом береться до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно неспівмірності витрат на професійну (правничу допомогу) із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Надавши оцінку усім доданим до матеріалів справи доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії розумності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача за первісним позовом щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката у розмірі 11 000 грн 00 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягненні з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 7 835 грн 00 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу.

У задоволенні вимоги ТОВ "Самагро" про стягнення з ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" 3 165 грн 00 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу відмовити.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, ) 31 414 грн 98 коп. (з яких 24 261 грн 89 коп. пеня, 5 536 грн 23 коп. 3 % річних, 1 616 грн 86 коп. судовий збір).

3. У задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" 1 430 грн 27 коп. пені, 609 грн 36 коп. - 3 % річних та 9 997 грн 50 коп. в якості компенсації витрат за послуги перевізника товару ТОВ Нова пошта за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року відмовити.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) 24 498 грн 56 коп. (з яких 864 грн 43 коп. пеня, 1 802 грн 11 коп. 25 % річних, 21 469 грн 97 коп. штраф 20%, 362 грн 05 коп. судовий збір.

6. У задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" 509 грн 72 коп. пені, 689 грн 46 коп. -25 % річних та 248 605 грн 85 коп. 20% штрафу - за Договором поставки № 308-МС-20 від 27.10.2020 року відмовити.

7. Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих за первісним та зустрічним позовами, та стягнути різницю між ними з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, ) у розмірі 5 661 (п`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн 51 коп.

8. Провести зустрічне зарахування сум судового збору, стягнутих за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, ) 1 254 (одна тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн 81 коп. судового збору.

9. Вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" щодо розподілу судових витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 11 000 грн 00 коп. задовольнити частково.

10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (вул. Будівельників, 1, м. Рівне, 33016, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" (вул. Юрія Вєтрова, 20, м. Суми, Сумська область, 40022, ) 7 835 (сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 00 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу.

11. У задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Самагро" про стягнення з ТОВ "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" 3 165 грн 00 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу відмовити.

12. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2021 року.

Суддя Заголдна Я.В.