ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2021 р. Справа №914/2132/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді: Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Кохан О.І.-представник

від відповідача: Керод Р.П.-представник

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради б/н від 29.07.2021 (Вх. № ЗАГС 01-05/2600/21 від 30.07.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.07.2021

про відмову у забезпеченні позову

у справі №914/2132/21

за позовом Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю МС-МК 8, м. Львів

про скасування державної реєстрації права власності

Короткий зміст позовних вимог та вимог заявника

Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «МС-МК 8» про скасування державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості (процент готовності незавершеного будівництва (житловий будинок з паркінгом) 12%) по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 37061101 від 24.06.2020) з одночасним припиненням речових прав ТОВ «МС-МК 8» на об`єкт незавершеного будівництва по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові.

Також, Львівською міською радою подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості (процент готовності незавершеного будівництва (житловий будинок з паркінгом) 12%) по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 37061101 від 24.06.2020).

Заява мотивована тим, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, як власник земельної ділянки за вказаною адресою, вважає дії реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської обл. Поліщак М.В. щодо державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості (процент готовності незавершеного будівництва (житловий будинок з паркінгом) 12%) по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 37061101 від 24.06.2020) за ТОВ «МС-МК 8» незаконними та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Також, Львівська міська рада зазначає, що у позовній заяві обгрунтовано та підтверджено належними та допустимими доказами, що збудований та зареєстрований об`єкт здійснено з відхиленням від проекту та із захопленням земельної ділянки комунальної власності.

Звертаючись до суду з вимогою про скасування державної реєстрації права власності, з метою досягнення законності при прийнятті рішення та його реального виконання, позивач вважає, що доцільним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний об`єкт, що є необхідною мірою для забезпечення захисту прав та інтересів справжнього власника цього майна, адже його вчасне застосування може стати запорукою реального виконання рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.07.2021 у справі №914/2132/21 у задоволенні заяви Львівської міської ради від 09.07.2021 № 2901-вих-59865 (вх.№2933/21 від 14.07.2021) про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва не відповідають змісту позовних вимог. Подана заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва. Заявлені заходи забезпечення позову щодо арешту майна, яке знаходиться на земельній ділянці не є адекватними заходами для забезпечення вимог про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Львівською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.07.2021 у справі №914/2132/21 та ухвалити нове рішення, яким заяву Львівської міської ради про забезпечення позову задоволити, посилаючись на те, що ухвала суду прийнята без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що державна реєстрація права власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості (процент готовності незавершеного будівництва (житловий будинок з паркінгом) 12%) по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Скаржник вважає, що відчуження об`єкту незавершеного будівництва, утруднить виконання рішення суду, в зв`язку із чим просить накласти арешт на даний об`єкт.

Також, скаржник зазначає, що судом не досліджено, що територіальна громада в особі Львівської міської ради є власником земельної ділянки, на якій зареєстрований об`єкт незавершеного будівництва і у разі відчуження даного об`єкту третім особам, Львівська міська рада не зможе захистити свого порушеного права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «МС-МК 8» у відзиві на апеляційну скагу просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті, а відтак і не застосовує норми матеріального права. Обставини, на які вказує скаржник, входять до предмета доказування у справі і підлягають до з`ясування на стадії судового розгляду, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. Отже, помилковими є доводи скаржника щодо неправильного застосування норм матеріального права.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2021 справу №914/2132/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 29.07.2021 у даній справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради та призначено розгляд справи на 17.08.2021.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам, зокрема, вчиняти дії, щодо предмета спору.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Отже, заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

З метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, процесуальним законодавством визначено наступне: по-перше, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; по-друге, забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, та як саме; по-третє, вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

При цьому, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості (процент готовності незавершеного будівництва (житловий будинок з паркінгом) 12%) по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 (номер запису про право власності 37061101 від 24.06.2020) з одночасним припиненням речових прав ТОВ «МС-МК 8» на об`єкт незавершеного будівництва по вул. Малоголосківській, 12Б у м.Львові.

Отже, предметом позову є вимога немайнового характеру, тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Вимога про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, повинна узгоджуватися з предметом та підставами позову. Позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування об`єкта незавершеного будівництва на користь позивача.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову (накладенням арешту на майно) і предметом позовних вимог, заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва не відповідають змісту позовних вимог.

При цьому судова колегія зазначає, що позивачем не наведено фактичних обставин, які би свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, та обставин, які би підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також, подана позивачем заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва.

Разом з тим, при поданні заяви про забезпечення позову у даній справі, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що вчиняються реальні дії щодо реалізації об`єкта нерухомого майна третім особам.

Отже, подана позивачем заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обґрунтовано та не доведено необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано доказів в підтвердження ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому у разі невжиття таких заходів. При цьому, зроблені заявником висновки не можуть ґрунтуватись на самих лише побоюваннях та припущеннях, а лише на належних доказах, заявлені заходи забезпечення позову щодо арешту майна не є адекватними заходами для забезпечення вимог про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Частинами 2, 3 статті 13 ГПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 ГПК України, суд апеляційної інстанції вважає підставним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення поданої Львівською міською радою заяви про забезпечення позову, з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З огляду на описані вище встановлені обставини, Західний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 16.07.2021 у справі № 914/2132/21 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову та скасування заходів забезпечення позову.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у вжитті заходів забезпечення позову до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника

Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради б/н від 29.07.2021 (Вх. № ЗАГС 01-05/2600/21 від 30.07.2021) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.07.2021 у справі №914/2132/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.08.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.