ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30.08.2021 Справа № 914/3174/20
місто Львів
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафо" від 13.08.2021 року (вх.№3305/21 від 13.08.2021), про розподіл судових витрат
по справі № 914/3174/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сафо, м.Львів
до відповідача-1: Християнська євангельська церква Гефсиманія, м.Львів
до відповідача-2: Львівської міської ради, м.Львів
про встановлення земельного сервітуту
Суддя Щигельська О.І.
Секретар судового засідання: Демчук А.П.
Представники сторін:
від позивача: Лозан С.І.
від відповідача-1: Стех Ю.Я.
від відповідача-2: Кузь І.І.
Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».
ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
09 серпня 2021 року Господарським судом Львівської області ухвалено рішення у справі № 914/3174/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафо" до Християнської євангельської церкви "Гефсиманія" та Львівської міської ради, про встановлення земельного сервітуту, яким позовні вимоги задоволено.
У судовому засіданні 09.08.2021р., до судових дебатів, представником позивача повідомлено, що в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, докази на підтвердження понесених судових витрат буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою суду від 16.08.2021р. заяву про розподіл судових витрат прийнято і призначено її розгляд в судовому засіданні на 30.08.2021р.
30.08.21р. в системі документообігу суду зареєстроване заперечення на заяву ТОВ «Сафо» про розподіл судових витрат.
В судове засідання 30.08.2021 з`явились представники усіх сторін, надали усні пояснення з приводу заяви про розподіл судових витрат. Позивач просив суд заяву задовольнити, відповідачі просили в задоволенні заяви частково відмовити, задовольнивши вимоги в частині 2270,00грн. судового збору та 2730,00грн. витрат на правничу допомогу. При цьому відповідачі посилались на те, що у позовній заяві позивачем визначено орієнтований розрахунок сум судових витрат 5000,00грн., а тому підстав для задоволення сум, більших за цю, немає.
АРГУМЕНТИ СТОРІН
У позовній заяві ТзОВ «Сафо» зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по справі, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи складає 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та судовий збір.
У судовому засіданні 09.08.2021р., до судових дебатів, представником позивача повідомлено, що в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, докази на підтвердження понесених судових витрат буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Аргументи відповідача-1
Аргументи відповідача-2
Письмових заперечень по суті заяви позивача відповідачем-2 не подано. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні усно надала пояснення, аналогічні поясненням відповідача-1.
ОЦІНКА СУДУ
У статті 123 ГПК України визначено види судових витрат. Зокрема, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частинами 3,4 ст.124 ГПК України визначено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 цієї статті визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.126 ГПК України).
Статтею 127 ГПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Розподіл судових витрат судом здійснюється за правилами, визначеними ст.129 ГПК України. Так, судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч.6 ст.129 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.ч.7,8 ст.129 ГПК України).
Таким чином, на підставі вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу, суд дійшов до таких висновків по даній справі, які підлягають перевірці поданими до справи доказами:
- витрати на професійну правничу допомогу та витрати на оплату проведення експертизи, які заявлені до стягнення позивачем, відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;
- попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи;
- розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
- у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката і експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами;
- судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При розгляді заяви позивача в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу судом враховано, що:
Зарахування коштів за надання правової допомоги на рахунок АО «Лемеха та Партнери» підтверджується платіжним дорученням від 12 серпня 2021 року №1 (0410001).
До матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1053668 від 11.01.2021 та копію свідоцтва №1713 від 07.07.2010р. про право на заняття адвокатською діяльністю Лозана Сергія Івановича.
Таким чином, з наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що понесення позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги підтверджується наявними у справі документами.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відтак, суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Судом з`ясовано, що ні відповідачем-1, ні відповідачем-2 клопотань про зменшення суми судових витрат на правову допомогу не заявлялось, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат критеріям співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт не подавалось.
Відповідачами не заперечувалась співмірність таких витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт експертом, клопотань про зменшення таких витрат суду не заявлялось.
Заперечення відповідачів щодо того, що судові витрати слід стягнути у розмірі 5000,00грн., з яких 2270,00грн. судового збору та 2730,00грн. витрат на правничу допомогу, оскільки у позовній заяві міститься попередній розрахунок судових витрат і позивачем жодним чином не вказувалось про можливість понесення витрат на земельно-технічну експертизу, то такі суд вважає необрунтованими, оскільки розподіл судового збору здійснено рішенням Господарського суду Львівської області від 09.08.21р., а заявою, поданою позивачем 13.08.21р. в порядку ч.8 ст.129 ГПК України, позивач просить здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу і за проведення судової експертизи. Щодо твердження відповідачів, що позивачем в попередньому розрахунку вказано орієнтовний розрахунок судових витрат у загальному розмірі разом з судовим збором у сумі 5000,00грн., то таке твердження не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з позовної заяви (сторінка 1), попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікуються понести у зв`язку із розглядом справи складає 5000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та судовий збір, який вже було сплачено при поданні позовної заяви - 2270,00грн. Крім того, як вже було зазначено вище, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (3,4 ст.124 ГПК України).
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає заявлені позивачем витрати на правову допомогу і за проведення судової експертизи співмірними зі складністю справи, обсягом наданої адвокатом правової допомоги, що відображена в акті виконаних робіт. Такі витрати є обґрунтованими та реальними, фактично понесеними позивачем, не спростованими відповідачами і враховуючи те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 09.08.21 по даній справі позовні вимоги позивача задоволено повністю, то судові витрати слід покласти на відповідачів, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 126, 129, 221, 233-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафо" від 13.08.2021 року (вх.№3305/21 від 13.08.2021) про розподіл судових витрат по справі № 914/3174/20 задовольнити.
4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 31.08.2021р.
Суддя О.І. Щигельська