ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. Справа №921/281/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представника позивача - Покотило Ю.В. (адвокат);

від відповідача - не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт", с. Миролюбівка, Тернопільський район, Тернопільська область б/н від 12.06.2021

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.06.2021 (суддя Чопко Ю.О.)

про забезпечення позову

у справі № 921/281/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт", с. Миролюбівка, Тернопільський район, Тернопільська область

про визнання недійсними рішення загальних зборів, статуту та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа № 921/281/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача - ТОВ "Віконт" про визнання недійсними рішення загальних зборів, статуту та скасування державної реєстрації.

21.05.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив суд до розгляду про суті справи №921/281/21 заборонити загальним зборам учасників ТОВ "Віконт" приймати рішення про: звільнення директора ТОВ "Віконт" та призначення нового директора Товариства; зміну складу підписантів ТОВ "Віконт"; визначення та перерозподіл часток учасників ТОВ "Віконт" у статутному капіталі Товариства; внесення змін до статуту ТОВ "Віконт" та затвердження нової редакції статуту Товариства; реєстрацію змін до відомостей про Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також заборонити державним реєстраторам та нотаріусам, які виконують функції державних реєстраторів, вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаних рішень.

Ухвалою суду від 02.06.2021 заборонено загальним зборам учасників ТОВ "Віконт" до розгляду про суті справи №921/281/21 приймати рішення про: звільнення директора ТОВ "Віконт" та призначення нового директора; зміну складу підписантів ТОВ "Віконт"; визначення та перерозподіл часток учасників ТОВ "Віконт" у статутному капіталі Товариства; внесення змін до статуту ТОВ "Віконт" та затвердження його нової редакції; реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "Віконт" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Заборонено державним реєстраторам та нотаріусам вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника та складу підписантів ТОВ "Віконт", часток учасників ТОВ "Віконт", про внесення змін до статуту ТОВ "Віконт" та затвердження нової редакції статуту ТОВ "Віконт", прийнятих на загальних зборах учасників ТОВ "Віконт".

Ухвала суду обґрунтована тим, що без вжиття відповідних заходів забезпечення, у разі задоволення позову, буде ускладненим ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача, оскільки відповідач може приймати будь-які рішення щодо діяльності Товариства без участі позивача, якого було виключено і з складу керівного органу та підписантів Товариства за рішеннями, які в судовому порядку визнані недійсними.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ТОВ "Віконт" подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить її скасувати. В своїй апеляційній скарзі скаржник вказує, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами те, що в разі невжиття таких заходів є загроза ускладненого виконання або невиконання рішення суду. Зазначає, що вжиті заходи порушують права інших учасників Товариства та є втручанням у господарську діяльність Товариства.

Покликається на те, що позивачу належить лише 33,34% в статутному капіталі, а тому він не впливає на загальну більшість та прийняття рішень Товариством.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Покликається на те, що позовні вимоги у даній справі направлені на захист порушених корпоративних прав позивача у ТОВ «Віконт», що полягає у фактичному усуненні позивача від управління Товариством, а також зміни статуту та керівника Товариства, призначення директором іншої особи без відома позивача.

Вказує на те, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.03.2020 у справі №921/189/20 в порядку забезпечення позову було вирішено зупинити дію рішення загальних зборів Товариства, зокрема, про звільнення з посади директора ОСОБА_1 та призначення директором ОСОБА_2 . Незважаючи на це, рішенням загальних зборів Товариства від 22.03.2020 ОСОБА_2 звільнено з посади директора та призначено на посаду директора Товариства - ОСОБА_3 . Зазначене свідчить про те, що ТОВ «Віконт» може приймати і в подальшому будь-які рішення щодо діяльності Товариства без участі позивача, хоча його було виключено зі складу керівного органу та підписантів відповідача рішеннями, які в судовому порядку визнані недійсними. Відтак, у разі задоволення позову, без вжиття відповідних заходів забезпечення, буде ускладненим ефективний захист чи поновлення порушених корпоративних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та призведе до необхідності звернення в майбутньому до суду з новими позовами.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст.207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

В судове засідання з`явився представник позивача, який навів заперечення щодо апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно повідомлений, оскільки усі процесуальні документи у справі надсилалися йому на електронну пошту.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є засновником та учасником ТОВ "Віконт", частка якого в статутному капіталі становить 33, 34%. Водночас ОСОБА_1 виконував обов`язки директора Товариства.

12.19.2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Віконт", на яких було прийнято рішення про звільнення з посади директора ОСОБА_1 з 12.12.2019 та призначення з 13.12.2019 на посаду директора - ОСОБА_2 . Вказане рішення було оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Віконт» №1 від 12.12.2019.

Водночас, 12.12.2019 відбулись ще одні загальні збори учасників Товариства, на яких було прийнято рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу підписантів Товариства у зв`язку із зміною директора з 13.12.2019. Зазначене рішення було оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Віконт» №2 від 12.12.2019.

Із матеріалів справи вбачається, що у цих загальних зборах ОСОБА_1 участі не брав.

На підставі вказаних рішень державним реєстратором Тернопільської міської ради Чупруном Русланом Івановичем 13.12.2019 було вчинено реєстраційну дію, що не пов`язана зі змінами в установчих документах, 9002345 - зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

17.03.2020 ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву про визнання недійсними вказаних рішень загальних зборів учасників Товариства.

Разом з тим, ухвалою суду від 13.03.2020, в порядку забезпечення позову, зупинено дію рішень загальних зборів учасників ТОВ «Віконт» від 13.12.2019.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2020 у справі №921/189/20 рішення загальних зборів учасників ТОВ «Віконт», які оформлені протоколами №1 та №2 від 13.12.2019, визнано недійсними.

В подальшому, 22.03.2020 відбулися загальні збори ТОВ «Віконт», на яких були присутні два з трьох учасників: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , частка кожного з яких становить по 33,33%. ОСОБА_1 , будучи законним учасником ТОВ «Віконт» та маючи частку в статутному капіталі в розмірі 33,34%, про проведення вказаних загальних зборів повідомлений не був, відтак участі у їх проведенні не брав.

21.12.2020 державним реєстратором Грималюк Б.І. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено зміни до відомостей про юридичну особу - ТОВ «Віконт», а саме: відомості про зміну керівника, зміну відомостей про фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Згідно вказаного запису, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зазначено керівником, а також представником, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Як вказує позивач, наведені обставини свідчать про те, що незважаючи на наявність рішення суду про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства, якими було змінено керівника та склад підписантів, ОСОБА_1 повторно був не повідомлений про проведення загальних зборів, які відбулися 22.03.2020. У зв`язку із зазначеним такий був змушений знову звернутися за захистом порушених корпоративних прав з позовом до суду.

Оцінка суду.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, предметом позову у цій справі є немайнова вимога ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Віконт», оформлених протоколом №1 від 22.03.2020, визнання недійсним статуту Товариства в редакції від 22.03.2020, а також скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зважаючи на зазначене, судове рішення у разі задоволення такої вимоги не вимагатиме примусового виконання, а тому має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 № 921/40/20).

Відповідно до ч.1 ст.74 та ч.1 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19, від 10.09.2020 у справі № 922/3502/19).

Так, незважаючи на наявність рішення суду про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства, якими було змінено керівника та склад підписантів, ОСОБА_1 знову був не повідомлений про проведення загальних зборів, які відбулися 22.03.2020. У зв`язку із зазначеним такий був змушений знову звернутися за захистом порушених корпоративних прав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач - ТОВ "Віконт" може приймати будь-які рішення щодо діяльності Товариства без участі позивача, якого було виключено зі складу керівного органу та підписантів Товариства на підставі рішень, які в судовому порядку визнані недійсними.

З огляду на зазначені вище обставини, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, без ініціювання інших судових процесів.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що вжиті заходи забезпечення позову є втручанням в господарську діяльність Товариства, що суперечить ч. 10 ст. 137 ГПК України, оскільки вжиті заходи стосується лише заборони звільнення попереднього і призначення нового керівника виконавчого органу Товариства; зміну складу підписантів ТОВ "Віконт"; визначення та перерозподіл часток учасників у статутному капіталі Товариства; внесення змін до статуту та затвердження його нової редакції, а також реєстрації змін до відомостей про ТОВ "Віконт" у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відтак вжитті заходи жодним чином не впливають на здійснення підприємницької (господарської) діяльності Товариства.

У зв`язку з викладеним, апеляційний господарський суд вважає правомірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним та відповідають положенням ст. 137 ГПК України.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт" залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.06.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 921/281/20 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.08.2021.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді С.М. Бойко

Т.Б. Бонк