ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.08.2021р. Справа №905/593/21 за позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м.Авдіївка

до відповідача Фізичної особи-підприємця Чернишенко Неллі Миколаївни, м.Авдіївка

про стягнення заборгованості в сумі 33003,86 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Залуцька Л.Г.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м.Авдіївка, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Чернишенко Неллі Миколаївни, м.Авдіївка, про стягнення заборгованості в сумі 33003,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами про надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р. та №40 від 09.01.2013р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.04.2021р. по справі №905/593/21 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13.05.2021р. о 12:00 год.

26.04.2021р. до суду від позивача надійшов лист про надіслання витребуваних доказів №01-09/601 від 16.04.2021р.

06.05.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив від 29.04.2021р., в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне:

- п.14 договору №186 від 01.08.2011р., а також додатковою угодою до цього договору визначено, що вартість (тарифи) послуг з вивезення твердих побутових відходів становить - 47,77 грн. за 1м.куб, проте, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги за договором №186, використовує вартість (тариф) 93,14 грн. за 1 м.куб. та 152,78 грн. за 1 м.куб., що суперечить положенням цього договору;

- п.17 договору №186 від 01.08.2011р. передбачено, що у разі зміни вартості послуг, її виконавець, повідомляє про це споживача не пізніше, ніж за 30 днів із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань та п.31 договору №186 від 01.08.2011р. - зміни умов договору проводяться у письмові формі за взаємною згодою сторін, однак, позивач не звертався до відповідача ані з пропозицією про внесення змін до договору надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р., ані з повідомленням про зміну вартості послуг та відповідним обґрунтуванням;

- з 01.08.2011р. плата за фактично надані позивачем послуги повинна здійснюватися відповідно до ціни, визначеної п.14 договору №186 від 01.08.2011р. з урахуванням положень додаткової угоди до цього договору;

- позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів в підтвердження факту надання послуг з вивезення побутових відходів за договором надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р.;

- послуги відповідно до умов договору №186 від 01.08.2011р. не надавались, у зв`язку з чим відповідач не підписував актів прийому-передачі послуг;

- акти приймання-передачі послуг, акти звірки взаємних розрахунків, на які посилається позивач, до позовної не додані, в порушення ст.164 Господарського процесуального кодексу України відповідачу не надсилались (не надавались);

- заборгованість за договором надання послуг з вивезення побутових відходів №40 від 09.01.2013р. відсутня, що підтверджується бухгалтерською довідкою станом на 13.04.2021р.

Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано заяву про застосування строків позовної давності від 29.04.2021р. на підставі ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України.

13.05.2021р. на електронну пошту суду та 17.05.2021р. на поштову адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №01-09/709 від 12.05.2021р., в якій останній заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві, посилаючись на наступне:

- вартість (тариф) на послуги з вивезення твердих побутових відходів встановлюється та регулюється органом місцевого самоврядування;

- ціна/тариф на послуги з вивезення побутових відходів у місті Авдіївці встановлено на підставі рішення виконавчого комітету Авдіївської міської ради від 23.06.2011р. №216 (39,81 грн. з полігоном та без ПДВ за 1 м3 ТПВ) та розпоряджень ВЦА м.Авдіївка Донецької області від 23.10.2017 №615 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» (93,14 грн. без ПДВ за 1 м3 ТПВ), від 26.03.2019р. №398 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» (152,78 грн. без ПДВ за 1 м3 ТПВ);

- п.9 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1070 від 10.12.2008р., встановлено, що плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006р. №1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами»;

- п.11 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1070 від 10.12.2008р., так і п.17 договору №186 від 01.08.2011р., укладеним між позивачем та відповідачем, передбачено, що у разі зміни вартості послуги її виконавець повідомляє не пізніше ніж за 30 днів про це споживачеві із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань, однак, не визначено, яким саме чином виконавець послуги повинен повідомити споживача про зміну вартості (тарифу) послуги, яка надається;

- рахунки та акти прийому-передачі послуг (виконаних робіт), які надаються КП «СЄЗ» Авдіївської міськради щомісяця, містять інформацію про ціну/тариф на послуги з вивезення побутових відходів в графі «ціна»;

- КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради своєчасно повідомляло всіх споживачів про зміну тарифів на послуги з вивезення побутових відходів письмовими повідомленнями, які передавалися споживачам разом із рахунками та актами прийому-передачі послуг (виконаних робіт);

- інформація про зміну тарифу на послуги з вивезення побутових відходів розміщується на стендах в касовій зоні підприємства та на офіційній сторінці підприємства в соціальній мережі «Facebook», що є загальнодоступною інформацією;

- розпорядження ВЦА м.Авдіївка Донецької області від 23.10.2017р. №615 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» та від 26.03.2019р. №398 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів», а також повідомлення про намір зміни тарифів на вказані послуги опубліковані на офіційному веб-сайті ВЦА м.Авдіївка (перейменовано в Авдіївську міську військово-цивільну адміністрацію Покровського району Донецької області) та є загальнодоступними для перегляду;

- відповідач здійснював часткову оплату за договором №186 від 01.08.2011р., чим підтверджував, що він обізнаний про зміну ціни/тарифу на послуги з вивезення побутових відходів;

- відповідач щомісячно сплачує рахунки за аналогічним договором №40 від 09.01.2013р. про надання послуг з вивезення побутових відходів (дислокація - вул. Молодіжна, буд.2), який також укладений з позивачем;

- відповідач не звертався до позивача із запитами щодо встановлення ціни/тарифу на послуги з вивезення побутових відходів, отримуючи щомісячно рахунки та акти прийому-передачі послуг (виконаних робіт) за договорами, або ж з пропозицією укласти додаткову угод, що свідчить про їх усвідомлення («мовчазну згоду») про зміну вартості послуг з вивезення побутових відходів та небажання виконувати взяті на себе зобов`язання за умовами договору №186 від 01.08.2011р. в частині сплати за надані послуги з вивезення побутових відходів;

- у зв`язку з відсутністю письмової відмови або заперечень споживача щодо вартості (тарифу) послуг з вивезення побутових відходів, договір №186 від 01.08.2011р. є укладеним в редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги - КП «СЄЗ» Авдіївської міськради, а саме із врахуванням тарифів, визначених на підставі рішення виконавчого комітету Авдіївської міської ради від 23.06.2011р. №216 (39,81 грн. з полігоном та без ПДВ за 1 м3 ТПВ) та розпоряджень ВЦА м.Авдіївка Донецької області від 23.10.2017р. №615 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» (93,14 грн. без ПДВ за 1 м3 ТПВ), від 26.03.2019р. №398 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» (152,78 грн. без ПДВ за 1 м3 ТПВ);

- всі рахунки та акти прийому-передачі (виконаних послуг), надані позивачем, є первинними документами та мають всі обов`язкові реквізити;

- позивачем до позовної заяви додано акти прийому-передачі послуг та акти звірки, а тому твердження відповідача про їх ненадання є помилковим;

- щодо строку позовної давності позивач зазначив, що строк позовної давності перервався внаслідок часткових оплат відповідачем послуг за договором №186 від 01.08.2011р., а тому переривання перебігу позовної давності розпочинається заново (згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №663/2070/15-ц).

13.05.2021р. на електронну пошту суду та 17.05.2021р. на поштову адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог №01-09/707 від 12.05.2021р., у якій позивач зменшив позовні вимоги, у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №40 від 09.01.2013р. та заявив про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р. в сумі 32178,84 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеної заяви, суд розглядає зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р. в сумі 32178,84 грн.

13.05.2021р. на електронну пошту суду та 17.05.2021р. на поштову адресу суду від позивача надійшла заява №01-09/706 від 12.05.2021р. про розгляд справи без участі представника позивача

Ухвалою суду від 13.05.2021р. відкладено підготовче засідання на 31.05.2021р. о 12:00 год.

13.05.2021р. від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

25.05.2021р. до суду від позивача надійшла заява №01-09/761 від 24.05.2021р. про розгляд справи без участі представника позивача та супровідний лист №01-09/760 від 24.05.2021р. з документами, що витребувалися ухвалою суду від 13.05.2021р..

27.05.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив від 27.05.2021р., у яких відповідач зазначив наступне:

- позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові;

- позивачем послуги з вивезення побутових відходів за договором №186 від 01.08.2021р. за спірний період не надавались;

- ніякі місця надання послуг з позивачем не погоджувались та доказі на спростування цього факту позивачем не надано;

- в рахунках, які містяться в матеріалах справи, відсутні посилання на договір №186, що свідчить про позадоговірну природу таких рахунків, а посилання в рахунках на «вул. Гагаріна, 12» не дає змогу достеменно визначити обсяги послуг на користь відповідача саме за договором №186;

- з 23.10.2014р. по теперішній час позивач знаходиться поза межами м.Авдіївка, що підтверджується довідкою №830/01-19 від 20.05.2021р., що також свідчить про не надання послуг за договором №186 на користь відповідача, оскільки діяльність не здійснювалась і відходи не накопичувались;

- оскільки позивачем послуги вивезення відходів не надавались, відповідач, як власник нежитлового приміщення за адресою: м. Авдіївка, вул. Гагаріна, буд. 12, прийняв рішення побутові відходи утилізувати самостійно, шляхом продажу паперових відходів (картон), що підтверджується укладеними договорами за період 2016-2018р.р. з ФОП Мироненко А.Ю.;

- навіть за наявності оприлюднення на сайті ВЦА м. Авдіївки розпоряджень про зміну тарифів, позивач зобов`язаний був враховувати умови п.17 договору №186 та повідомити про це споживача не пізніше, ніж за 30 дів із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань;

- часткову оплату отриманих рахунків здійснювала особа за довіреністю від 13.11.2015р., не пересвідчившись чи дійсно надавались послуги з вивезення побутових відходів саме за договором №186 від 01.08.2011р.

Ухвалою суду від 31.05.2021р. продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/593/21 на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 01.07.2021 року об 11:30 год.

11.06.2021р. до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення №01-09/865 від 07.06.2021р., в яких останній зазначив про те, що:

- позивач є виконавцем послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка, а тому юридичні та фізичні особи-підприємці, які займаються господарською діяльністю, що призводить до джерел утворення відходів, зобов`язані укладати договори з позивачем та не мають права відмовитися від договору про надання послуг з вивезення побутових відходів в силу приписів Закону України «Про відходи» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;

- враховуючи, що в наданих відповідачем договорах про оренду приміщення не має обов`язку орендарів щодо укладання договорів з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, то власник цього нежитлового приміщення повинен укладати такий договір, а оскільки між позивачем та відповідачем такий договір укладений, відповідач зобов`язаний виконувати його умови.

Крім того, 11.06.2021р. до суду від позивача документи на виконання ухвали суду від 31.05.2021р., зокрема: меморіальні ордери, в підтвердження здійснених відповідачем оплат.

01.07.2021р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява №01-09/1006 від 01.07.2021р. про розгляд справи буз участі представника позивача.

01.07.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 01.07.2021р.

Ухвалою суду від 01.07.2021р. відкладено підготовче засідання на 14.07.2021 року о 12:50 год.

12.07.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява №01-09/1090 від 12.07.2021р. про проведення судового засідання без участі представника позивача.

14.07.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшли пояснення по справі від 13.07.2021р., в яких останнім повідомлено, що Фізична особа-підприємець Чернишенко Неля Миколаївна здійснює господарську діяльність та подає фінансову звітність до податкового органу без використання печатки, що підтверджується відповідним наказом №1 від 01.01.2014р. та довідкою від 23.06.2021р.

Ухвалою суду від 14.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.08.2021 року о 12:40 год.

20.07.2021р. до суду від позивача надійшла заява №01-09/1090 від 12.07.2021р. про розгляд справи без участі представника позивача.

02.08.2021р. до суду від позивача надійшла заява №01-09/1169 від 27.7.2021р. про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

У судове засідання 03.08.2021р. з`явився представник відповідача, надав вступне слово, судом та відповідачем досліджено наявні у справі докази. Представник позивача не з`явився.

Ухвалою суду від 03.08.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 26.08.2021 року об 11:45 год.

25.08.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача за всіма наявними у справі документами.

Вказане клопотання судом задоволено.

У судове засідання 26.08.2021р. з`явився представник відповідача судом та відповідачем досліджено наявні у справі докази, відповідачем надано заключне слово.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.08.2011р. між Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Чернишенко Нелею Миколаївною (споживач, відповідач) був підписаний договір №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів, за умовами якого виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги) на підставі рішення Авдіївської міської ради від 04.03.2010р. №5/56-1212 та відповідно до схеми санітарного очищення.

Відповідно до п.2 договору виконавець надає споживачеві послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних і рідких відходів.

За умовами п.3 договору послуги з вивезення твердих відходів надаються за безконтейнерною схемою.

Для вивезення твердих відходів за без контейнерною схемою споживач зобов`язаний з 0700 до 1200 год та/або з 1300 до 1700 год виставити у місцях, погоджених з виконавцем закриті ємкості з відходами місткістю не більш як 0,12 куб.метри (п.5 договору).

Згідно п.10 договору обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування.

Пунктом 11 договору встановлено, що розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється з додатком 3 до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.12 договору).

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа періоду, що настає за розрахунковим (п.13 договору).

Відповідно до п.14 договору послуги оплачуються в безготівковій формі 1 м3 - 47,77грн.

Згідно п.17 договору у разі зміни вартості послуги її виконавець повідомляє не пізніше ніж за 30 днів про це споживачеві із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань.

У п.19 договору передбачено, що споживач має право, зокрема: одержання достовірної та своєчасної інформації про послуги з вивезення відходів, зокрема про їх вартість, загальну суму місячної плати, структуру тарифів, норми надання послуг і графік вивезення відходів; внесення за погодженням з виконавцем у цей договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів сім`ї на підставі письмової заяви і документа, що підтверджує його відсутність - довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання.

Відповідно до п.20 договору споживач зобов`язується:

1) сплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів;

2) сприяти виконавцю у наданні послуг в обсязі та порядку, передбаченими цим договором;

3) визначити разом з виконавцем місце розташування контейнерних майданчиків, створювати умови для вільного доступу до таких майданчиків, вигрібних ям;

4) обладнати контейнерні майданчики, утримувати їх у належному санітарному стані, забезпечувати освітлення в темний час доби;

5) забезпечити належне збирання та зберігання відходів, установлення необхідної кількості контейнерів для завантаження твердих, великогабаритних і ремонтних відходів з урахуванням унеможливлення їх переповнення; утримуваним контейнери відповідно до вимог санітарних норм і правил;

6) обладнати вигрібні ями згідно з вимогами санітарних норм і правил, не допускати скидання до них інших відходів;

7) забезпечити роздільне збирання побутових відходів.

При цьому, вказаний пункт договору містить примітку, в якій зазначено: у зв`язку із встановленою на дату складання даного договору схемою накопичення та вивозу твердих побутових відходів з території об`єктів багатоквартирного житлового фонду та нежитлового фонду власності територіальної громади м.Авдіївка, а також перебування контейнерів та контейнерних майданчиків у власності (та/або) на балансі виконавця, дія пунктів 3, 4, 5, 6, 7 розділу 20 не поширюється на населення (власники, орендарі житлових та нежитлових приміщень у вказаному житловому фонді) та бюджетні організації (власники та орендарі нежитлових приміщень, об`єктів).

За умовами п.22 договору виконавець зобов`язується, зокрема: надавати послуги відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил, Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та цього договору; погодити із споживачем місце розташування контейнерних майданчиків (у разі перебування їх у власності споживача), визначити їх кількість, необхідну для збирання побутових, великогабаритних і ремонтних відходів, перевіряти наявність таких майданчиків відповідно до розрахунків; надавати своєчасну та достовірну інформацію про тарифи на надання послуг, умови оплати, графік вивезення відходів; зменшувати розмір плати за послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та документів, що підтверджуючого проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання. Виконавець має також інші обов`язки відповідно до закону.

У відповідності до п.п.23, 24 договору споживач несе відповідальність згідно із законом і цим договором за: несвоєчасне внесення плати за послуги (шляхом сплати санкцій встановлених законодавством: пені та ін.); невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом, а виконавець несе відповідальність за: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до заподіяння збитків майну споживача, шкоди його життю чи здоров`ю; невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом.

Договір діє з 01.08.2011р. до 31.12.2011р. і набирає чинності з дня його укладання (п.30 договору).

Згідно п.32 договору останній вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії договору не надано.

Крім того, ст.204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи також відсутні докази визнання недійсним договору №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р., отже, зазначений правочин породжує права та обов`язки для сторін, а також є обов`язковим до виконання.

Додатковою угодою до договору, в якості додатку 1 сторонами складено довідку про дислокацію. У вказаній довідці про дислокацію зазначено, зокрема: адреса дислокації - м. Авдіївка, вул. Гагаріна, 12; площа складського приміщення - 99,4 х 0,06 = 5,94 м3; площа приміщення, торгівельного залу - 103,8 х 0,50 х 51,90 м3; тип контейнеру, їх чисельність і вміст - загальний з населенням; періодичність вивозу відходів - згідно графіку; вартість (тариф) послуг з вивезення твердих побутових відходів - 47,77 грн.; річне накопичення м3 - 57,84 м3.

Як стверджує позивач, на виконанням умов договору ним було надано відповідачу послуги з вивезення побутових відходів за період з квітня 2015 року по січень 2021 року на загальну суму 36286,14 грн. Позивач зазначає, що відповідачем частково були сплачені послуги з вивезення побутових відходів за період з травня 2016 року по березень 2017 року, а також за серпень, листопад та лютий 2017 року та станом на даний час залишились несплачені послуги за період з квітня 2015 року по квітень 2016 року, з квітня 2017 року по липень 2017 року, з вересня 2017 року по жовтень 2017 року, з грудня 2017 року по січень 2018 року та з березня 2018 року по січень 2021р.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за надані послуги за договором №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р. становить 32178,84 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією №01-09/331 від 01.03.2021р., в якій, зокрема, вимагав сплати кошти за послуги з вивезення побутових відходів згідно договору №186 від 01.08.2011р. До вказаної претензії позивачем було додано розрахунок заборгованості, рахунки та акти прийому-передачі наданих послуг.

Однак, 17.03.2021р. відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу позивача відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Вказане стало підставою для звернення позивача з вказаною позовною заявою.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів в підтвердження факту надання послуг з вивезення побутових відходів за договором надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р., а також на безпідставне застосування позивачем ціни (тарифу) послуг, яка не була передбачена умовами договору.

Згідно приписів ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV, який діяв у період спірних правовідносин та втратив чинність 01.05.2019р. та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від №2189-VІІІ від 09.11.2017р., який відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 травня 2019 року.

Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин та з огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що період стягнення заборгованості мав місце як до, так і після набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від №2189-VІІІ від 09.11.2017р., який відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 травня 2019 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р.

За змістом ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до п.2 та п.6 ч.3 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. до повноважень органів місцевого самоврядування належать встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону, встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами;

Пунктом 2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. передбачено, що до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга поводження з побутовими відходами.

У відповідності до п.7 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

За приписами ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Одиницею виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами є кілограм, тонна, кубічний метр або інша одиниця, визначена правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.351 Закону України «Про відходи» поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм, стандартів і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Послуги з поводження з побутовими відходами надаються суб`єктам господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах в установленому законодавством порядку виконавцем послуг з вивезення побутових відходів згідно Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008р. №1070.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Авдіївської міської ради №5/56-1218 від 04.03.2010р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м.Авдіївка» балансоутримувача житлового фонду - Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради визначено виконавцем послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Авдіївка з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду комунальної власності територіальної громади м.Авдіївка.

Розпорядженням Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області №370 від 25.05.2018р. «Про визначення виконавця послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка» визначено Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради виконавцем послуг із вивезення побутових відходів в місті Авдіївка.

Отже, позивач є виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами у м.Авдіївка.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2 ст.7 цього ж Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Таким чином, за переліченими нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

При цьому, слід зауважити, що факт відсутності укладеного зі споживачем договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016р. у справі №6-2951цс15, постанові Великої палати Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суді від 11.04.2018р. у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018р. у справі №904/7377/17

Згідно ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017р. виконавець зобов`язаний, зокрема, без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Поряд з цим, слід зазначити, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №390 від 30.07.2012р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2012р. за № 1380/21692, було затверджено Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим встановлювати тарифи, а п.2.2 Порядку передбачено, що протягом 5 робочих днів з дня подання відповідних розрахунків (в тому числі здійснених за результатами коригування встановлених тарифів) до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, суб`єкти господарювання інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів за визначеними цим Порядком способами доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком.

Згідно п.2.5 Порядку суб`єктами господарювання, що надають послуги з вивезення побутових відходів, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу для кожного виду побутових відходів, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); періодичність надання послуги; обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливо-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо). Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та, за необхідності, на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування, балансоутримувачів багатоквартирних будинків. Суб`єкт господарювання може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування, балансоутримувачів багатоквартирних будинків) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці п`ятому цього пункту, суб`єкт господарювання повідомляє споживачів про намір зміни тарифів на послуги з вивезення побутових відходів та обов`язково вказує на джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач. Суб`єкт господарювання додатково може також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади. Вибір та використання додаткових способів доведення до споживачів інформації про намір зміни тарифів здійснюються за бажанням суб`єкта господарювання.

Способи доведення до відома споживачів інформації не обмежуються тими, що передбачені цим Порядком (п.2.6 Порядку).

У відповідності п.2.7 Порядку інформація повинна бути повною, змістовною та достовірною.

У подальшому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №130 від 05.06.2018р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 753/32205, було затверджено Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №390 від 30.07.2012р. «Про затвердження Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад».

Згідно п.1 нового Порядку виконавці комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) комунальних послуг і подають їх для встановлення тарифів органам, уповноваженим встановлювати тарифи.

Відповідно до п.4 нового Порядку виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з поводження з побутовими відходами, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу на послуги з поводження з побутовими відходами для кінцевого споживача, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість), розмір планованих тарифів окремо за кожною послугою з поводження з побутовими відходами (вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів) та видами побутових відходів (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі) та їх структура; періодичність надання послуги, графік вивезення побутових відходів; обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо); обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше); інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності); адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій.

Інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач. Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади (п. 5 нового Порядку).

Пунктами 5, 6 нового Порядку передбачено, що способи доведення до відома споживачів інформації не обмежуються передбаченими цим Порядком. Інформація має бути достовірною, точною, повною.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Авдіївської міської ради №216 від 23.06.2011р. «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» встановлено з 01.08.2011р. тарифи на послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради за 1 м3 ТВП (твердих побутових відходів) для організацій усіх форм власності з полігоном та ПДВ - 47,77 грн.

Вказана вартість (тариф) на послуги з вивезення побутових відходів також була передбачена сторонами у п.14 договору №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р.

В подальшому, 23.10.2017р. розпорядженням Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області №615 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» встановлено з 24.10.2017р. тарифи з послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради за 1 м3 ТВП (твердих побутових відходів) для організацій усіх форм власності без ПДВ - 93,14 грн. та відповідно з ПДВ - 111,77 грн.

Розпорядженням Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області №398 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» встановлено з 15.04.2019р. тарифи з послуги з вивезення побутових відходів, які надаються виконавцем цих послуг - Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради за 1 м3 ТВП (твердих побутових відходів) для організацій усіх форм власності без ПДВ - 152,78 грн. та відповідно з ПДВ - 183,34 грн.

Як підтверджується матеріали справи, дані розпорядження Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області були розміщені на офіційному веб-сайті Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, що підтверджується відповідними роздруківками.

Поряд з викладеним, суд зазначає, що зі змісту п.17 спірного договору не вбачається, яким саме чином позивач зобов`язаний повідомити відповідача про зміну вартості послуги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що інформація про зміну тарифів за послуги з поводження з побутовими відходами була належним чином доведена до споживачів такої послуги, зокрема, відповідача, а тому суд відхиляє твердження відповідача щодо не повідомлення останнього про зміну ціни/тарифу за надані послуги за договором.

Таким чином, позивачем цілком правомірно проведено нарахування послуги з поводження з побутовими відходами відповідно до вищезазначених тарифів.

Позивачем на підтвердження надання послуг з вивезення побутових відходів відповідачу за договором №186 від 01.08.2011р. за адресою: м. Авдіївка, вул. Гагаріна, буд. 12 надано рахунки та акти прийому-передачі послуг (виконаних робіт), а саме:

- за квітень 2015 року - рахунок №77 від 28.04.2015р. на суму 42,76 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №77 від 28.04.2015р. на суму 42,76 грн.;

- за травень 2015 року - рахунок №118 від 05.05.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №118 від 05.05.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за червень 2015 року - рахунок №182 від 12.06.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №182 від 230,25 грн.;

- за липень 2015 року - рахунок №304 від 03.07.2015р. на суму 230,25 грн., та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №304 від 03.07.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за серпень 2015 року - рахунок №424 від 03.08.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №424 від 03.08.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за вересень 2015 року - рахунок №505 від 04.09.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №505 від 04.09.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за жовтень 2015 року - рахунок №645 від 06.10.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №645 від 06.10.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за листопад 2015 року - рахунок №764 від 12.11.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №764 від 12.11.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за грудень 2015 року - рахунок №969 від 07.12.2015р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №969 від 07.12.2015р. на суму 230,25 грн.;

- за січень 2016 року - рахунок №16 від 14.01.2016р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №16 від 14.01.2016р. на суму 230,25 грн.;

- за лютий 2016 року - рахунок №207 від 12.02.2016р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №207 від 12.02.2016р. від 230,25 грн.;

- за березень 2016 року - рахунок №399 від 10.03.2016р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №399 від 10.03.2016р. на суму 230,25 грн.;

- за квітень 2016 року - рахунок №627 від 07.04.2016р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №627 від 07.04.2016р. на суму 230,25 грн.;

- за квітень 2017 року - рахунок №819 від 18.04.2017р. на суму 230,25 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №819 від 18.04.2017р. на суму 230,25 грн.;

- за травень 2017 року - рахунок №1037 від 12.05.2017р. на суму 230,26 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1037 від 12.05.2017р. на суму 230,26 грн.;

- за червень 2017 року - рахунок №1244 від 12.06.2017р. на суму 230,26 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1244 від 12.06.2017р. на суму 230,26 грн.;

- за липень 2017 року - рахунок №1483 від 10.07.2017р. на суму 230,26 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1483 від 10.07.2017р. на суму 230,26 грн.;

- за вересень 2017 року - рахунок №1893 від 15.09.2017р. на суму 230,26 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1893 від 15.09.2017р. на суму 230,26 грн.;

- за жовтень 2017 року - рахунок №2171 від 12.10.2017р. на суму 230,26 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2171 від 12.10.2017р. на суму 230,26 грн.;

- за грудень 2017 року - рахунок №2889 від 11.12.2017р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2889 від 11.12.2017р. на суму 538,72 грн.;

- за січень 2018 року - рахунок №199 від 23.01.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №199 від 23.01.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за березень 2018 року - рахунок №663 від 15.03.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №663 від 15.03.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за квітень 2018 року - рахунок №1069 від 18.04.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1069 від 18.04.2018р. на суму 538,72 грн.

- за травень 2018 року - рахунок №1380 від 16.05.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1380 від 16.05.2018р. на суму 538,72 грн.

- за червень 2018 року - рахунок №1599 від 08.06.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1599 від 08.06.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за липень 2018 року - рахунок №1848 від 13.07.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1848від 13.07.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за серпень 2018 року - рахунок №2050 від 20.08.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2050 від 20.08.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за вересень 2018 року - рахунок №2239 від 05.09.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2239 від 05.09.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за жовтень 2018 року - рахунок №2453 від 16.10.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2453 від 16.10.2018р. на суму 538,72 грн.

- за листопад 2018 року - рахунок №2276 від 22.11.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2276 від 22.11.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за грудень 2018 року - рахунок №3132 від 29.12.2018р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №3132 від 29.12.2018р. на суму 538,72 грн.;

- за січень 2019 року - рахунок №252 від 24.01.2019р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №252 від 24.01.2019р. на суму 538,72 грн.;

- за лютий 2019 року - рахунок №559 від 21.02.2019р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №559 від 21.02.2019р. на суму 538,72 грн.;

- за березень 2019 року - рахунок №827 від 22.03.2019р. на суму 538,72 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №827 від 22.03.2019р. на суму 538,72 грн.;

- за квітень 2019 року - рахунок №1228 від 30.04.2019р. на суму 722,65 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1228 від 30.04.2019р. на суму 722,65 грн.;

- за травень 2019 року - рахунок №1362 від 20.05.2019р. на суму 883,68 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1362 від 20.05.2019р. на суму 883,68 грн.;

- за червень 2019 року - рахунок №1570 від 19.06.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1570 від 19.06.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за липень 2019 року - рахунок №1874 від 19.07.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1874 від 19.07.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за серпень 2019 року - рахунок №2089 від 28.08.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2089 від 28.08.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за вересень 2019 року - рахунок №2297 від 20.09.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2297 від 20.09.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за жовтень 2019 року - рахунок №2585 від 21.10.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2585 від 21.10.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за листопад 2019 року - рахунок №3012 від 29.11.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №3012 від 29.11.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за грудень 2019 року - рахунок №3396 від 23.12.2019р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №3396 від 23.12.2019р. на суму 915,22 грн.;

- за січень 2020 року - рахунок №253 від 31.01.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №253 від 31.01.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за лютий 2020 року - рахунок №572 від 28.02.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №572 від 28.02.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за березень 2020 року - рахунок №884 від 19.03.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №884 від 19.03.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за квітень 2020 року - рахунок №1292 від 30.04.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1292 від 30.04.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за травень 2020 року - рахунок №1455 від 27.05.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1455 від 27.05.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за червень 2020 року - рахунок №1695 від 30.06.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1695 від 30.06.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за липень 2020 року - рахунок №1942 від 22.07.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №1942 від 22.07.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за серпень 2020 року - рахунок №2150 від 25.08.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2150 від 25.08.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за вересень 2020 року - рахунок №2365 від 22.09.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2365 від 22.09.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за жовтень 2020 року - рахунок №2648 від 26.10.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №2648 від 26.10.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за листопад 2020 року - рахунок №3002 від 30.11.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №3002 від 30.11.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за грудень 2020 року - рахунок №3283 від 24.12.2020р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №3283 від 24.12.2020р. на суму 915,22 грн.;

- за січень 2021 року - рахунок №220 від 29.01.2021р. на суму 915,22 грн. та акт прийому-передачі (виконаних робіт) №220 від 29.01.2021р. на суму 915,22 грн.

Як зазначає відповідач та встановлено судом акти прийому-передачі (виконаних робіт) відповідачем не підписані, а складені та підписані позивачем одноособово.

Одночасно, судом встановлено, що в рахунках на оплату міститься посилання на адресу надання послуг з вивезення побутових відходів - м. Авдіївка, вул. Гагаріна, буд. 12, яка була визначена сторонами у додатковій угоді до договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №186 від 01.08.2011р. у довідці про дислокацію.

При цьому, відповідач заперечує проти надання йому послуг позивачем зазначаючи, що рахунки та акти прийому-передачі (виконаних робіт) ним не отримано, жодної діяльності за месцем дислокації ним не здійснювалось, відходи відсутні, а тому й обов`язок зі сплати не настав.

Позивач, в свою чергу, стверджує, що вказані рахунки та акти передавались відповідачу.

Судом встановлено, що матеріли справи не містять належних доказів направлення (вручення) відповідачу рахунків та актів. Так, матеріали справи свідчать, що позивач надіслав рахунки та акти на адресу відповідача лише разом з претензією про сплату заборгованості, однак вказана претензія, як зазначалось вище, була повернута позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

В той же час, судом встановлено, що договором №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р. не передбачено надсилання споживачу рахунків на оплату наданих йому послуг.

З огляду на наведене, суд зазначає, що обов`язок відповідача з оплати послуг з вивезення побутових відходів за договором №186 від 01.08.2011р. настає незалежно від отримання рахунків та актів.

Доказів наявності зауважень відповідача до рахунків та актів прийому-передачі (виконаних робіт) або письмових звернень до позивача щодо складання актів-претензій, матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає, що відповідач не відмовився від укладеного договору та не сповіщав про необхідність його припинення, а навпаки здійснював часткові оплати.

Посилання відповідача на те, що часткову оплату отриманих рахунків здійснювала особа за довіреністю від 13.11.2015р., не пересвідчившись чи дійсно надавались послуги з вивезення побутових відходів саме за договором №186 від 01.08.2011р. судом до уваги не приймається, оскільки не підтверджено жодними доказами.

За наведених обставин, суд оцінює зазначені акти як підтвердження юридичними особами - позивачем та відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з надання послуг у спірний період.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.12 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа періоду, що настає за розрахунковим (п.13 договору).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 Цивільного кодексу України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку (ч.1 ст.255 Цивільного кодексу України).

Терміни виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати вартості послуг розподілу природного газу, узгоджені сторонами у договорі, пов`язані з настанням певного числа місяця наступного за звітним, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972р. строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст.2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до ч.2 ст.4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Відповідно до ст.5 Конвенції при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (означає день, у який цей строк спливає, стаття 2) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Дана позиція суду аналогічна висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах у справах №820/3917/17 від 24.01.2019р., №813/4630/16 від 02.04.2020р.

При цьому, відповідно до правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №803/350/17, від 25.04.2018р. у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018р. у справі №815/1298/17, від 14.08.2018р. у справі №803/1387/17, від 28.08.2018р. у справі №814/4170/15, від 08.10.2018р. у справі №927/490/18, прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість виконаних робіт та наданих послуг у наступні строки:

- за квітень 2015 року в строк до 15.05.2015р. (включно);

- за травень 2015 року в строк до 15.06.2015р. (включно);

- за червень 2015 року в строк до 15.07.2015р. (включно);

- за липень 2015 року в строк до 17.08.2015р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.08.2015р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за серпень 2015 року в строк до 15.09.2015р. (включно);

- за вересень 2015 року в строк до 15.10.2015р. (включно);

- за жовтень 2015 року в строк до 16.11.2015р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.11.2015р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за листопад 2015 року в строк до 15.12.2015р. (включно);

- за грудень 2015 року в строк до 15.01.2016р. (включно);

- за січень 2016 року в строк до 15.02.2016р. (включно);

- за лютий 2016 року в строк до 15.03.2016р. (включно);

- за березень 2016 року в строк до 15.04.2016р. (включно);

- за квітень 2016 року в строк до 16.05.2016р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.05.2016р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за квітень 2017 року в строк до 15.05.2017р. (включно);

- за травень 2017 року в строк до 15.06.2017р. (включно);

- за червень 2017 року в строк до 17.07.2017р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.07.2017р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за липень 2017 року в строк до 15.08.2017р. (включно);

- за вересень 2017 року в строк до 17.10.2017р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.10.2017р.) припадає на неділю - вихідний день, а 16.10.2017р. неробочий день в силу ст.67 КЗпП, оскільки - 14.10.2017р. є святковий день (День захисника України) та відповідно переносить на наступний день після святкового та неробочого) (включно);

- за жовтень 2017 року в строк до 15.11.2017р. (включно);

- за грудень 2017 року в строк до 15.01.2018р. (включно);

- за січень 2018 року в строк до; 15.02.2018р. (включно);

- за березень 2018 року в строк до 16.04.2018р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.04.2018р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за квітень 2018 року в строк до 15.05.2018р. (включно);

- за травень 2018 року в строк до 15.06.2018р. (включно);

- за червень 2018 року в строк до 16.07.2018р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.07.2018р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за липень 2018 року в строк до 15.08.2018р. (включно);

- за серпень 2018 року в строк до 17.09.2018р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.09.2018р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за вересень 2018 року в строк до 16.10.2018р. (з урахуванням того, що 15.10.2018р. є неробочий день, оскільки 14.10.2018р. є святковий день (День захисника України) та відповідно переносить на наступний день після святкового та неробочого) (включно);

- за жовтень 2018 року в строк до 15.11.2018р. (включно);

- за листопад 2018 року в строк до 17.12.2018р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.12.2018р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за грудень 2018 року в строк до 15.01.2019р. (включно);

- за січень 2019 року в строк до 15.02.2019р. (включно);

- за лютий 2019 року в строк до 15.03.2019р. (включно);

- за березень 2019 року в строк до 15.04.2019р. (включно);

- за квітень 2019 року в строк до 15.05.2019р. (включно);

- за травень 2019 року в строк до 18.06.2019р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.06.2019р.) припадає на суботу - вихідний день, а 17.06.2019р. неробочий день в силу ст.67 КЗпП, оскільки - 16.06.2019р. є святковий день (Трійця) та відповідно переносить на наступний день після святкового та неробочого) (включно);

- за червень 2019 року в строк до 15.07.2019р. (включно);

- за липень 2019 року в строк до 15.08.2019р. (включно);

- за серпень 2019 року в строк до 16.09.2019р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.09.2019р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за вересень 2019 року в строк до 15.10.2019р. (включно);

- за жовтень 2019 року в строк до 15.11.2019р. (включно);

- за листопад 2019 року в строк до 16.12.2019р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.12.2019р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за грудень 2019 року в строк до 15.01.2020р. (включно);

- за січень 2020 року в строк до 17.02.2020р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.02.2020р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за лютий 2020 року в строк до 16.03.2020р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.03.2020р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за березень 2020 року в строк до 15.04.2020р. (включно);

- за квітень 2020 року в строк до 15.05.2020р. (включно);

- за травень 2020 року в строк до 15.06.2020р. (включно);

- за червень 2020 року в строк до 15.07.2020р. (включно);

- за липень 2020 року в строк до 17.08.2020р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.08.2020р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за серпень 2020 року в строк до 15.09.2020р. (включно);

- за вересень 2020 року в строк до 15.10.2020р. (включно);

- за жовтень 2020 року в строк до 16.11.2020р. (з урахуванням того, що 15-й день (15.11.2020р.) припадає на неділю - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день) (включно);

- за листопад 2020 року в строк до 15.12.2020р. (включно);

- за грудень 2020 року в строк до 15.01.2021р. (включно);

- за січень 2021 року в строк до 15.02.2021р. (включно).

Виходячи зі змісту наданого до позовної заяви розрахунку ціни позову позивача за договором від 01.08.2011р. №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів, наявні відомості про заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 32178,84 грн. за період з 2015р. по січень 2021р. При цьому, згідно розрахунку крім спірного періоду позивачем також враховано сальдо на 01.04.2015р. У графі сплачено розрахунку містяться відомості щодо проведених оплат на суму 6179,55 грн.

При цьому, позивачем в якості доказів часткових оплат відповідачем заборгованості до матеріалів справи долучено меморіальні ордери, в яких містяться наступні призначення платежів:

- №@2PL447718 від 05.07.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за 06/16 згідно рах №976 від08/06/2016»;

- №@2PL689700 від 02.08.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за липень 2016р. рах №1180 від 12/07/16»;

- №@2PL298643 від 06.09.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за серпень 2016р. рах №1349 від 09/08/2016»;

- №@2PL752974 від 03.10.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за вересень 2016 рах №1558 від 12.09.2016»;

- №@2PL383297 від 14.11.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за жовтень 2016р., рахунок №1795 від 12 жовтня 2016р.»;

- №@2PL576084 від 12.12.2016р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за листопад 2016р., рахунок №2026 від 14 листопада 2016р.»;

- №@2PL296341 від 04.01.2017р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за грудень 2016 рах №2326 від 12.12.2016»;

- №@2PL413335 від 09.03.2017р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за лютий 2017р. рах №303 від 17.02.2017р.»;

- №@2PL413322 від 09.03.2017р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за січень 2017р. рах №112 від 24.01.2017»;

- №@2PL316452 від 29.05.2017р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за квітень 2017р. рах №819 від 18.04.2017»;

- №@2PL316446 від 29.05.2017р. на суму 230,25 грн. - «за вивезення ТВП за 03.2017р. рах №524 від 17.03.2017»;

- №@2PL977829 від 25.09.2017р. на суму 990,00 грн. - «за вивезення ТВП за 06-09.2017р. рах №1746 від 31.08.2017р.»;

- №@2PL016765від 11.12.2017р. на суму 618,08 грн. - «за вивезення ТВП за листопад 2017р. перерахунок вивезення ТВП з 24 по 31 жовтня 2017 рах №2489 від 17.11.2017».

Крім того, позивачем зазначено, що інші платежі, які були проведені відповідачем у травні 2016 року на загальну суму 1500 грн. та в березня 2018 року на суму 538,72 грн., проводились через касу підприємства, проте на даний час позивач позбавлений можливості їх надати, оскільки вони були передані за договором №597/19 на проведення аудиту від 15.08.2019р. згідно акту приймання-передачі документів та наразі неповернуті позивачу.

Водночас, відповідно до акту звірки взаємний розрахунків (дебіторська і кредиторська заборгованість з квітня 2015 року по лютий 2021 року) від 25.02.2021р., який долучений позивачем до матеріалів та підписаний бухгалтером підприємства позивача вбачається, що грошові кошти в сумі 1500,00 грн. які були сплачені відповідачем 16.05.2016р. були віднесені в рахунок погашення заборгованості за надані послуги в липні 2014 року (рахунок на сплату №2059 від 09.07.2014р.) на суму 230,25 грн., серпні 2014 року (рахунок на сплату №2207 від 29.08.2014р.) на 230,25 грн., вересні 2014 року (рахунок на сплату №2405 від 24.09.2014р.) на суму 230,25 грн., жовтні 2014 року (рахунок на сплату №2563 від 09.10.2014р.) на суму 230,25 грн., листопаді 2014 року (рахунок на сплату №2705 від 18.11.2014р.) на суму 230,25 грн., грудні 2014 року (рахунок на сплату №2960 від 12.12.2014р.) на суму 230,25 грн. та березні 2015 року (рахунок на сплату №2960 від 12.12.2014р.) на суму 118,50 грн. Платіж у розмірі 538,72 грн., який надійшов 15.03.2018р. віднесено в рахунок №663 від 15.03.2018р. за надані послуги в березні 2018 року.

За наведено слідує, що платіж у розмірі 1500,00 грн. був віднесений позивачем в рахунок погашення попередньої заборгованості, яка не є предметом розгляду справи.

Таким чином, відповідачем було повністю погашено заборгованість за надані послуги за період з червня 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року квітень 2017 року, з червня 2017 року по вересень 2017 року, за листопад 2017 року та лютий 2018 року.

При цьому, суд зазначає, що позивачем на підтвердження залишку на 01.04.2015р. (сальдо) в сумі 2072,25 грн. за спірним договором не долучено на підтвердження надання відповідних послуг жодних доказів, які підтверджують залишок та не зазначено, який період вона включає, а тому вимогу про стягнення заборгованості з урахуванням вказаного залишку суд вважає безпідставною.

Разом з тим, суд вважає безпідставною заявлену суму за надані послуги за квітень в сумі 230,25 грн., оскільки згідно рахунку №77 від 28.04.2015р. та акту прийому-передачі (виконаних робіт) №77 від 28.04.2015р. до сплати було пред`явлено 42,76 грн. (з урахуванням часткової оплати про, що зазначено в акті). Таким чином, правомірною сумою до стягнення за надані послуги в квітня 2015 року є 42,76 грн.

Крім того, суд не погоджується з твердженням позивача щодо наявності заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів в квітні, червні, липні, вересні 2017 року, оскільки послуги з вивезення твердих побутових відходів за квітень 2017 року були сплачені відповідачем 29.05.2017р. згідно меморіального ордеру №@2PL316452 від 29.05.2017р., а послуги з вивезення твердих побутових відходів за червень, липень, вересень 2017 року - 25.09.2017р. згідно меморіального ордеру №@2PL977829 від 25.09.2017р.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку основної заборгованості за договором №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р. суд визнає правомірними вимоги про стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з квітня 2015 року по січень 2021 року (з урахуванням проведених відповідачем оплат за період з липня 2016 року по березень 2018 року) в сумі 31419,10 грн., а іншій частині неправомірними.

При цьому, доводи відповідача щодо послуги за договором ним не споживались, оскільки останній з 23.10.2014р. по теперішній час позивач знаходиться поза межами м.Авдіївка, судом відхиляються, оскільки відповідач не скористався своїм правом передбаченим п.п.7 п.19 договору та письмово не повідомив позивача про свою відсутність.

Крім того, суд відхиляє твердження відповідача щодо ненадання позивачем послуг, у зв`язку з утилізацією побутових відходів самостійно, шляхом продажу паперових відходів за період 2016-2018р.р. на підставі договору з ФОП Мироненко А.Ю., оскільки побутові відходи не включають в себе лише такий предмет як - «картон», та під терміном відходи на підставі Закону України «Про відходи» розуміються будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Що стосується наданих відповідачем договорів оренди від 01.01.2014р., 01.01.2016р., 06.04.2017р., 01.10.2018р., 01.10.2020р.,16.11.2020р., укладених позивачем з відповідними фізичними особами-підприємцями щодо передачі відповідачем в оренду приміщення магазину, розташованого за адресою - м. Авдіївка, вул. Гагаріна, буд. 12, та як наслідок не надання позивачем послуг за договором №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р. саме відповідачу, то суд вважає також твердження безпідставним, оскільки позивач як власник приміщення за адресою - м. Авдіївка, вул. Гагаріна, буд. 12 зобов`язаний утримувати зазначене майно в силу актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд зауважує, що відповідач не повідомив жодного разу позивача про передачу відповідного об`єкту в оренду для укладення відповідних договорів з орендарями та не ініціював самостійно розірвання договору №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2011р., у зв`язку з припиненням користування ним відповідною послугою за договором.

Разом з тим, судом враховано, що позивач виконував свої зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони (відповідача за договором), соціальним значенням цих послуг та необхідністю забезпечення екологічної безпеки.

Суд зазначає, відповідачем не було надано доказів неотримання вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання, а також не спростовано належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем було заявлено заяву про застосування позовної давності до позовних вимог.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 Цивільного кодексу України).

У цьому разі суд з посиланням на докази у справі та норми законодавства, має встановити (обрахувати), чи мав місце пропуск строку позовної давності.

Крім того, згідно абз.2 п.п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р., позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Частиною 1 ст.260 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Підпунктом 4.1 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст.261 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.2 вказаної статті за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Щомісячне надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів є окремим зобов`язанням у розумінні приписів ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, яке має свій строк (термін) виконання, з огляду на що початок позовної давності для стягнення оплати за надані послуги необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем цього зобов`язання.

Приймаючи до уваги умови договору №186 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.20111р. щодо проведення розрахунків не пізніше ніж до 15 числа періоду, що настає за розрахунковим, відповідач мав сплатити вартість наданих позивачем послуг, відповідно, не пізніше 15.05.2015р., 15.06.2015р.,15.07.2015р.,17.08.2015р., 15.09.2015р., 15.10.2015р., 16.11.2015р., 15.12.2015р., 15.01.2016р., 15.02.2016р., 15.03.2016р., 15.04.2016р., 16.05.2016р., 15.05.2017р., 15.06.2017р., 17.07.2017р., 15.08.2017р., 17.10.2017р., 15.11.2017р., 15.01.2018р., 15.02.2018р., 16.04.2018р., 15.05.2018р., 15.06.2018р., 16.07.2018р., 15.08.2018р., 17.09.2018р., 16.10.2018р., 15.11.2018р., 17.12.2018р., 15.01.2019р., 15.02.2019р., 15.03.2019р., 15.04.2019р., 15.05.2019р., 18.06.2019р., 15.07.2019р., 15.08.2019р., 16.09.2019р., 15.10.2019р., 15.11.2019р., 16.12.2019р., 15.01.2020р., 17.02.2020р., 16.03.2020р., 15.04.2020р., 15.05.2020р., 15.06.2020р., 15.07.2020р., 17.08.2020р., 15.09.2020р., 15.10.2020р., 16.11.2020р., 15.12.2020р., 15.01.2021р., 15.02.2021р.

Як наслідок, право позивача на відповідний позов виникло з 16.05.2015р., 16.06.2015р., 16.07.2015р. та т.д.

В той же час, 02.04.2020р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020р.

Таким чином, враховуючи, що борг зі сплати послуг нараховується щомісячно, тому позовна давність до вимог про його стягнення обчислюється окремо за кожний місяць, то відповідно строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за травень 2017 року, яка є простроченою відповідачем з 16.05.2017р., а також за всі послідуючі місяці, станом на дату подання позову було продовжено в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та відповідно не був пропущений позивачем.

Отже, позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості зі сплати послуг з вивезення побутових відходів у період, починаючи з травня 2017 року.

В той же час, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)» не має зворотної дії в часі, а отже не може поширюватись на правовідносини, які існували до його прийняття.

Відтак, в частині вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги у період з квітня 2015 року по травень 2016 року слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Посилання позивача на визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем не наведено будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску позовної давності.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в сумі 28383,09 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно часткового задоволення позову не спростовує.

У відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м.Авдіївка до Фізичної особи-підприємця Чернишенко Неллі Миколаївни, м.Авдіївка про стягнення заборгованості в сумі 32178,84 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чернишенко Неллі Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. 3, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Приватбанк») заборгованість в сумі 28383,09 грн. та судовий збір в сумі 2002,24 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 26.08.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.08.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина