РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2021Справа № 910/7935/21

Господарський суд місті Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/7935/21

За позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (вул. Електриків, буд. 29А, м. Київ 176, 04176)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" (вул. Івана Кудрі, буд. 12, оф.5, м. Київ 42, 01042)

Про відшкодування в порядку регресу шкоди 9662,00 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу шкоди 9 662, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальність власників транспортних засобів, права подати регресний позов до страхувальника забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу керував ним у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з викладеним позивач просить, стягнути з відповідача, як страховка забезпеченого транспортного засобу та власника транспортного засобу 9 662, 00 грн страхового відшкодування в порядку регресу.

21.05.2021 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що постановив відповідну ухвалу.

07.06.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечував доведеність матеріалами справи обставин визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП та наявності у позивача права подати регресний позов.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач стверджує, що 30.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокар - 777», як страхувальником, та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна», як страховиком, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7190359, забезпечений транспортний засіб DAF, державний № НОМЕР_1 . Доказів укладання договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7190359 від 30.08.2017 позивач до матеріалів позовної заяви не надав.

01.03.2018 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF, державний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено майно АЗС за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженням позивача, постановою Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.03.2018 у справі № 705/1025/18 ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, згідно змісту постанови Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.03.2018 у справі № 705/1025/18 адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому, у вказаній постанові зазначено, що у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Також, із змісту постанови вбачається, що відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 01.03.2018 в м. Умані на території АЗС № 2112 WOG керував автомобілем марки DAF - XF95380, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, продув прилад ALCOTEST6810, який показав результат 1, 94 проміле, та не вибравши безпечної швидкості руху, виїхав на територію резервуарного парку та допустив наїзд на кришку насосної станції, внаслідок чого металева кришка отримала пошкодження.

Суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви позивачем було додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 053838 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУаАП. При цьому, копію протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУаАП позивач до матеріалів справи не надав.

Матеріалами справи підтверджено, що до позивача звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку страховик потерпілої особи, до якого перейшло право вимоги потерпілої особи, внаслідок виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування, та що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за відповідним випадком в розмірі 9 662, 00 грн, на підставі страхового акту № 70-04/53212/Д/3.2.29 від 28.10.2019, на користь страховика потерпілої особи.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди на АЗС в м. Умань, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач на підставі п. а) пп. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних засобів», просить суд стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, 9 662, 00 грн страхового відшкодування, сплаченого ним на користь страховика потерпілої особи, в порядку регресу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що транспортний засіб DAF, державний № НОМЕР_1 , яким нанесено шкоду належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Автокар-777". Також відповідачем не заперечуються обставини укладання ним договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7190359 від 30.08.2017.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, позивач, як страховик відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7190359 від 30.08.2017 правомірно відшкодував шкоду заподіяну відповідним забезпеченим транспортним засобом потерпілій особі в розмірі 9 662, 00 грн.

Пунктом а) пп. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідно до вказаної норми закону право на подачу регресного позову виникає у страховика у випадку якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідно вказана обставина підлягає обов`язковому встановленню в рамках даної справи.

Так, відповідно до положень ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 цього кодексу.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, відповідно до приписів ч. 1 ст. 221 та ч. 1 ст. 283 КУпАП належним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 130 цього ж Кодексу є постанова судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, відповідно до якої судом має бути встановлено, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.03.2018 у справі № 705/1025/18, на яку позивач посилається, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, вина останнього не встановлювалася.

Інших належних доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння дорожньо - транспортної пригоди, наприклад, таких як протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУаАП, результати фіксації показників приладу ALCOTEST6810 та акт огляду на стан сп`яніння позивачем до матеріалів справи додано не було. Відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції ДПП УПП у м. Умань, відзнятий на місці події з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, також наданий не був.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За відсутності в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУаАП, суд позбавлений можливості встановити чи був згодний ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським та відповідно дійсність/недійсність такого огляду.

Надані позивачем докази, а саме: відповідь від НПУ щодо ДТП 375230, роздрукована з сайту https://cbd.mtibu.kiev.ua/MTSBU та пояснююча Нач. АЗК № 21-12 Умань - 1 ОСОБА_2 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 перебув у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП, не приймаються судом, в якості доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на положення ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що матеріалами справи такі обставини справи, як керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП та як наявність у позивача права звертатися до відповідача із регресним позовом щодо сплати страхового відшкодування у даному випадку, не доведені.

При цьому, позивач був наділений правом, у випадку неможливості отримання доказів самостійно, заявити суду клопотання про витребування доказів, проте позивач не скористався відповідним процесуальним правом.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог, наведених ним обґрунтувань та наданих позивачем доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на їх недоведеність.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (вул. Електриків, буд. 29А, м. Київ 176, 04176; ідентифікаційний код 20842474) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" (вул. Івана Кудрі, буд. 12, оф.5, м. Київ 42, 01042; ідентифікаційний код 36303499) про відшкодування в порядку регресу шкоди в розмірі 9 662,00 грн відмовити.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (вул. Електриків, буд. 29А, м. Київ 176, 04176; ідентифікаційний код 20842474).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких