ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. Справа№ 910/19952/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 (повний текст складено 21.05.2021)

у справі №910/19952/20 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки»

про стягнення 60 847,42 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 477 835,58 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст первісних та зустрічних позовних вимог

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, позивач за первісним позовом або Підприємство) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, Підрозділ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» (далі, відповідач за первісним позовом або Товариство) про стягнення 60 847,42 грн, з яких: 32 917,45 грн - пеня, 27 929,97 грн - штраф.

В обґрунтування заявлених первісних позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем за первісним позовом обов`язків за укладеним між сторонами Договором від 15.01.2020 №12с/267/53-142-01-20-01142 в частині своєчасної поставки погодженого контрагентами товару, внаслідок чого виникли підстави для стягнення з нього нарахованих штрафних санкцій.

У свою чергу, Товариство звернулось до Підприємства в особі Підрозділу із зустрічним позовом про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання покупцем умов Договору від 15.01.2020 №12с/267/53-142-01-20-01142 в частині своєчасної оплати поставленої продукції, у загальному розмірі 470 775,93 грн, з яких: 398 999,52 грн - основний борг, 24 103,67 грн - пеня, 27 929,97 грн - штраф, 6 855,14 грн - 3% річних, 12 887,63 грн - інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 первісний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» про стягнення 60 847,42 грн задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 32 917 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн 45 коп. пені, 27 929 (двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 97 коп. штрафу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 470 775,93 грн задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» 398 999 (триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 52 коп. основного боргу, 6 740 (шість тисяч сімсот сорок) грн 68 коп. 3% річних, 12 887 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 63 коп. інфляційних втрат, 19 756 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн 89 коп. пені, 27 929 (двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 97 коп. штрафу та 6 994 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 72 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення в частині задоволення первісних позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що Товариство несвоєчасно виконало взятий на себе обов`язок щодо поставки всього обсягу погодженої між сторонами продукції, і розмір нарахованих позивачем за первісним позовом штрафу та пені відповідає приписам цивільного, господарського законодавства та положенням Договору .

Щодо зустрічних позовних вимог суд у рішенні дійшов висновку, що загальна сума основного боргу Підприємства за поставлений останньому товар за Договором складає 398 999,52 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач за зустрічним позовом на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед постачальником, у зв`язку з чим даний зустрічний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем за зустрічним позовом 3% річних суд зазначив, що перевіривши наданий Товариством розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущених методологічних помилок при визначенні початкових дат періодів прострочення та, відповідно, кількості днів за відповідні періоди прострочення, що призвело до заявлення сум 3% річних у завищеному розмірі. Суд встановив, що останнім днем погодженого сторонами строку оплати Підприємством товару, поставленого за видатковою накладною №61 від 14.05.2020 на суму 199 499,76 грн (яка підписана уповноваженим представником первісного позивача 15.05.2020 року), є 19.06.2020 (тоді як прострочення цього зобов`язання настало з 20.06.2020), а останнім днем строку оплати покупцем товару, поставленого за видатковою накладною №79 від 10.07.2020 на суму 199 499,76 грн, є 14.08.2020 (у той час як прострочення виконання цього зобов`язання настало з 15.08.2020). Враховуючи наведене, обґрунтованою сумою 3% річних, що підлягає стягненню з Підприємства на користь Товариства за вказані останнім періоди (з урахуванням встановлених судом дійсних дат виникнення прострочення покупця по кожному взятому на себе зобов`язанню окремо), є 6 740,68 грн, з яких: 3 828,20 грн - 3% річних, нараховані у період з 20.06.2020 по 08.02.2021 на суму основного боргу в розмірі 199 499,76 грн (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною №61 від 14.05.2020), а також 2 912,48 грн - 3 % річних, нараховані у період з 15.08.2020 по 08.02.2021 на суму основного боргу в розмірі 199 499,76 грн (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною №79 від 10.07.2020).

Щодо заявлених позивачем за зустрічним позовом до стягнення інфляційних втрат у розмірі 12 887,63 грн, суд дійшов висновку, що заявлена Товариством до стягнення сума інфляційних втрат відповідає положенням чинного законодавства та не перевищує розрахованого судом розміру наведених компенсаційних виплат протягом дійсних періодів прострочення Підприємством оплати поставленого йому товару за вищевказаними видатковими накладними.

Також суд встановив, що обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з Підприємства на користь Товариства за дійсні періоди прострочення (а також враховуючи межі зустрічних позовних вимог Товариства в частині бази нарахування та кінцевих дат такого нарахування), є 19 756,89 грн, з яких: 10 073,06 грн - пеня, нарахована у період з 20.07.2020 по 20.12.2020 (кінцева дата нарахування, вказана Товариством у розрахунку) на суму основного боргу в розмірі 199 499,00 грн (зазначена постачальником база нарахування), а також 9 683,83 грн - пеня, нарахована у період з 14.09.2020 по 08.02.2021 (кінцева дата нарахування, вказана Товариством у розрахунку) на суму основного боргу в розмірі 199 499,00 грн (зазначена постачальником база нарахування).

Отже, за висновками суду, стягненню з Підприємства на користь Товариства підлягає пеня у розмірі 19 756,89 грн, тоді як у задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з покупця 4 346,78 грн пені слід відмовити.

Крім того, Товариство у зустрічному позові просило суд стягнути з покупця 27 929,97 грн штрафу, нарахованого за прострочення оплати поставленого Підприємству товару на загальну суму 398 999,52 грн понад 30 днів на підставі статті 231 Господарського кодексу України.

В цій частині зустрічних позовних вимог суд зазначив, що Підприємство відноситься до суб`єктів господарювання, які належать до державного сектора економіки, і виконання його грошових зобов`язань фінансується за рахунок Державного бюджету України, а тому, оскільки інший розмір штрафу не передбачено законом чи укладеним між сторонами Договором, а можливість стягнення вказаного виду штрафної санкції у розмірі семи відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, прямо передбачена чинним законодавством, зокрема, статтею 231 Господарського кодексу України, а також зважаючи на те, що прострочення Підприємством (яке відноситься до суб`єктів господарювання, що належать до державного сектора економіки) оплати вартості поставленого йому позивачем за зустрічним позовом товару на суму 398 999,52 грн тривало понад тридцять днів, суд дійшов висновку про те, що розмір нарахованого Товариством штрафу в сумі 27 929,97 грн відповідає вищезазначеним приписам законодавства та є арифметично вірним, зустрічні позовні вимоги постачальника до Підприємства в особі Підрозділу про стягнення наведеної суми цієї неустойки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, зустрічний позов Товариства було задоволено судом частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 01.06.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» штрафу у розмірі 27 929,97 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» штрафу у розмірі 27 929,97 грн відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача за первісним позовом зводяться до того, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не взяв до уваги встановлені сторонами умови договору, дійшовши помилкового висновку про те, що умовами договору передбачена можливість нарахування штрафу за порушення покупцем строків оплати поставленої продукції.

За твердженнями скаржника суд першої інстанції безпідставно застосував до грошових зобов`язань положення статті 231 Господарського кодексу України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.05.2020 у справі №905/2466/16 та від 14.02.2018 у справі №904/1858/16.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача за первісним позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надало, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у справі №910/19952/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20, призначено до розгляду апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 на 20.07.2021.

У судовому засіданні 20.07.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 20.07.2021 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень із копіями ухвали суду про відкриття апеляційного провадження, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

15.01.2020 між Підприємством в особі директора Підрозділу (покупець) та Товариством (постачальник) було укладено Договір №12с/267/53-142-01-20-01142 (далі, Договір), за умовами якого останнє зобов`язалося в порядку та на умовах, визначених у Договорі, поставити покупцю комп`ютерне обладнання (код ДК 021:2015 - 30230000-0 Панельні комп`ютери з приладдям), а Підприємство зобов`язалося прийняти і оплатити цю продукцію на умовах, визначених Договором.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих осіб.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, одиниця виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна визначені в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

За умовами наявної у матеріалах справи Специфікації (Додатку №1 до Договору) відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов`язання поставити позивачу за первісним позовом комп`ютерне обладнання на загальну суму 399 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.1. Договору продукція, що постачається, по своїй якості, технічним параметрам та комплектності повинна відповідати технічним характеристикам на товар (Додаток №2 до Договору), діючим стандартам, ТУ, підтверджуватися технічними паспортами і відповідати нормативно-технічній документації, виданій підприємством-виробником, та умовам Договору.

Слід також зазначити, що у наявному в матеріалах справи Додатку №2 до Договору сторони погодили технічні характеристики вищенаведеного товару.

Ціна за одиницю продукції встановлена в національній валюті України та вказується у Специфікації до Договору, що є його невід`ємною частиною (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору, з урахуванням додаткової угоди від 15.01.2020 №1 до нього, встановлено, що сума Договору є твердою та становить 398 999,52 грн, у тому числі ПДВ - 66 499,92 грн.

Відповідно до пункту 3.3. Договору розрахунок за продукцію здійснюється по узгодженим цінам в національній валюті України протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з моменту поставки та проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю відповідно до нормативних документів покупця, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в Договорі, згідно з рахунком, наданим постачальником.

Умовами пункту 3.4. Договору передбачено, що оплата покупцем частини вартості поставленої продукції, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання постачальником податкової накладної (розрахунку коригування), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. Договору поставка продукції здійснюється у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010» на умовах DDP - склад покупця (Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Гагаріна, 4). Датою поставки продукції вважається дата підписання сторонами видаткової накладної або акту прийняття-передачі продукції та проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю відповідно до нормативних документів покупця, та виставлення постачальником рахунку-фактури. Видаткова накладна або акт прийняття-передачі продукції складається та підписується сторонами у двох примірниках.

Відповідно до пункту 4.5. Договору разом з продукцією постачальник надає покупцеві наступні документи: видаткову накладну; рахунок-фактуру (оригінал); технічний паспорт або сертифікат відповідності (копія, завірена печаткою постачальника, на вимогу надати переклад українською мовою), який передбачений на даний вид продукції, або інший документ, який підтверджує якість продукції; гарантійний талон на продукцію.

У пункті 4.3. Договору сторони погодили, що строк поставки продукції - до 20.03.2020.

Відповідно до пункту 5.2. Договору у разі порушення покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочки оплати.

У пункті 5.3. Договору сторони погодили, що у разі порушення строків чи об`ємів поставок продукції, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості продукції, по якій допущено прострочення, за кожний день прострочки, а в разі прострочки поставки понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми непоставленого товару.

Відповідно до пункту 7.1. цього Договору останній набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та реєстрації в ДП «НАЕК «Енергоатом» та діє до 25.12.2020, а в частині виконання зобов`язань - до їх повного виконання.

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (пункт 7.2. Договору).

Товариство за видатковою накладною №61 від 14.05.2020 (яка підписана уповноваженим представником первісного позивача 15.05.2020) поставило покупцю частину погодженої сторонами продукції на суму 199 499,76 грн.

Решту узгодженого контрагентами товару на суму 199 499,76 грн Товариство поставило покупцю 10.07.2020 відповідно до видаткової накладної №79 від 10.07.2020.

З огляду на те, що Товариство поставило Підприємству в особі Підрозділу товар із порушенням встановленого пунктом 4.3. Договору строку, позивач за первісним позовом просив суд стягнути із відповідача за первісним позовом 32 917,45 грн пені та 27 929,97 грн штрафу на підставі пункту 5.3. Договору.

Позивач за зустрічним позовом, у свою чергу, просив суд стягнути із відповідача за зустрічним позовом 398 999,52 грн основної заборгованості за Договором, а також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом своїх грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого йому товару, стягнути з Підприємства 24 103,67 грн пені, 27 929,97 грн штрафу, 6 855,14 грн 3% річних та 12 887,63 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга Підприємства підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд першої інстанції встановив, що наявними у матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних №61 від 14.05.2020 на суму 199 499,76 грн та №79 від 10.07.2020 на суму 199 499,76 грн підтверджується факт поставки відповідачем за первісним позовом позивачу за первісним позовом товару за Договором загальною вартістю 398 999,52 грн.

Також суд встановив, що Підприємством в особі Підрозділу вартість поставки станом на дату подання позову та прийняття рішення судом оплачена не була.

За висновками суду першої інстанції, з огляду на зміст пункту 4.3. Договору, поставивши покупцю за видатковою накладною №61 від 14.05.2020 частину погодженої сторонами продукції на суму 199 499,76 грн, відповідач за первісним позовом допустив прострочення поставки на 55 календарних днів, а передавши покупцеві решту узгодженого контрагентами товару на суму 199 499,76 грн лише 10.07.2020 відповідно до видаткової накладної №79 від 10.07.2020, допустив прострочення поставки ще на 55 календарних днів.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог про стягнення із Товариства на користь Підприємства 32 917,45 грн пені та 27 929,97 грн штрафу.

Водночас, зважаючи на приписи пункту 3.3. Договору, суду зазначив, що останнім днем погодженого сторонами строку оплати Підприємством товару, поставленого за видатковою накладною №61 від 14.05.2020 на суму 199 499,76 грн є 19.06.2020, а останнім днем строку оплати покупцем товару, поставленого за видатковою накладною №79 від 10.07.2020 на суму 199 499,76 грн, є 14.08.2020.

Однак, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що Підприємство оплату вартості поставленого йому Товариством товару в установлений строк не здійснило.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог про стягнення з Підприємства 398 999,52 грн основної заборгованості з оплати поставленого за Договором товару.

Водночас, суд визнав обґрунтованою сумою 3% річних, що підлягає стягненню з Підприємства на користь Товариства за вказані останнім періоди (з урахуванням встановлених судом дійсних дат виникнення прострочення покупця по кожному взятому на себе зобов`язанню окремо) - 6 740,68 грн, з яких: 3 828,20 грн - 3% річних, нараховані у період з 20.06.2020 по 08.02.2021 на суму основного боргу в розмірі 199 499,76 грн (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною №61 від 14.05.2020), а також 2 912,48 грн - 3% річних, нараховані у період з 15.08.2020 по 08.02.2021 на суму основного боргу в розмірі 199 499,76 грн (що становить вартість товару, поставленого за видатковою накладною №79 від 10.07.2020). В частині стягнення 3% річних у розмірі 114,46 грн суд відмовив із посиланням на їх необґрунтованість.

Також суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем за зустрічним позовом вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 12 887,63 грн.

Водночас, обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з Підприємства на користь Товариства за дійсні періоди прострочення (а також враховуючи межі зустрічних позовних вимог Товариства в частині бази нарахування та кінцевих дат такого нарахування), суд визнав 19 756,89 грн, з яких: 10 073,06 грн - пеня, нарахована у період з 20.07.2020 по 20.12.2020 (кінцева дата нарахування, вказана Товариством у розрахунку) на суму основного боргу в розмірі 199 499,00 грн (зазначена постачальником база нарахування), а також 9 683,83 грн - пеня, нарахована у період з 14.09.2020 по 08.02.2021 (кінцева дата нарахування, вказана Товариством у розрахунку) на суму основного боргу в розмірі 199 499,00 грн (зазначена постачальником база нарахування).

Отже, за висновками суду, стягненню з Підприємства на користь Товариства підлягає пеня у розмірі 19 756,89 грн, тоді як у задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з покупця 4 346,78 грн пені слід відмовити.

Вищевстановлені судом першої інстанції у рішенні обставини скаржником у поданій апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовуються, а відтак, з огляду на встановлені статтею 269 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення суду у вказаних частинах судом апеляційної інстанції не переглядається.

Окрім вищезазначеного, Товариство у зустрічному позові просило суд стягнути з покупця 27 929,97 грн штрафу, нарахованого за прострочення оплати поставленого Підприємству товару на загальну суму 398 999,52 грн понад 30 днів на підставі статті 231 Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що можливість стягнення вказаного виду штрафної санкції у розмірі семи відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання, прямо передбачена чинним законодавством, зокрема, статтею 231 Господарського кодексу України, та задовольнив вказану зустрічну позовну вимогу, присудивши до стягнення із відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 27 929,97 грн штрафу.

Відповідач за зустрічним позовом, у свою чергу, подаючи апеляційну скаргу, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього 27 929,97 грн штрафу та відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної вимоги в цій частині.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги Підприємства в особі Підрозділу щодо безпідставності стягнення із відповідача за зустрічним позовом на користь Товариства 27 929,97 грн штрафу, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 611 Цивільного кодексу України та 230 Господарського кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У той же час колегія суддів враховує, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі №3-1гс14, постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 20.05.2020 у справі №905/2466/16.

Відповідно до частини 3 статті 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін в зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Правовідношення, в якому покупець зобов`язаний оплатити поставлений йому товар, а постачальник має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, оскільки за Договором №12с/267/53-142-01-20-01142 від 15.01.2020 у відповідача за зустрічним позовом виникли саме грошові зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз.3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Водночас, самими умовами Договору стягнення штрафу у розмірі 7% за порушення виконання саме зобов`язання із оплати поставленої продукції не передбачено. У пункті 5.2. Договору сторонами погоджено лише розмір пені за порушення строку оплати продукції.

Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з Підприємства в особі Підрозділу 27 929,97 грн штрафу задоволенню не підлягають.

Застосування судом першої інстанції до відповідача за зустрічним позовом штрафу за абзацом 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України за порушення строків виконання грошового зобов`язання є неправомірним, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» такою, що підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у даній справі є таким, що підлягає скасуванню в частині задоволення зустрічного позову про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» 27 929 (двадцяти семи тисяч дев`ятсот двадцять дев`яти) грн 97 коп. штрафу з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову в стягненні з відповідача за зустрічним позовом штрафу.

Розподіл судового збору за подання зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги здійснено за результатами розгляду апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284, 333 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 скасувати в частині задоволення зустрічного позову про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» 27 929 (двадцяти семи тисяч дев`ятсот двадцять дев`яти) грн 97 коп. штрафу.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» 27 929 (двадцяти семи тисяч дев`ятсот двадцять дев`яти) грн 97 коп. штрафу відмовити.

Пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 викласти у наступній редакції:

« 4. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (52210, Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Гагаріна, будинок 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» (03061, місто Київ, вулиця М. Донця, будинок 6, офіс 102-Б; ) 398 999 (триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 52 коп. основного боргу, 6 740 (шість тисяч сімсот сорок) грн. 68 коп. 3% річних, 12 887 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 19 756 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 89 коп. пені та 6 575 (шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн 77 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.».

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 у справі №910/19952/20 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні компоненти та засоби обчислювальної техніки» (03061, місто Київ, вулиця М. Донця, будинок 6, офіс 102-Б; ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (52210, Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Гагаріна, будинок 4; ) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази із урахуванням резолютивної частини даної постанови. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/19952/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2021 після виходу головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко