РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2021Справа № 910/9422/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-впроваджувальна фірма "КРИПТОН"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1. ОСОБА_2 ,

2. ОСОБА_3 ,

3. ОСОБА_4

про зобов`язання надати документи,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 19.08.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-впроваджувальна фірма "КРИПТОН" (далі - відповідач, Товариство) про зобов`язання відповідача надати позивачу належним чином засвідчені копії наступних документів: статуту Товариства з обмеженою відповідальністю науково-впроваджувальна фірма "КРИПТОН" в діючій редакції та в редакції, що діяла до проведення Загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 39/20 від 22.07.2020; балансів (Форма № 1) за І квартал 2021 року, 2020 рік та 2019 рік; звітів про фінансові результати ТОВ НВФ "КРИПТОН" за І квартал 2021 року, 2020 рік та 2019 рік; протоколів загальних зборів учасників ТОВ НВФ "КРИПТОН" за період з 2019 по 2021 роки; наказів та розпоряджень Генерального директора ТОВ НВФ "КРИПТОН" () за період з 2019 по 2021 роки; договору, укладеного між ТОВ НВФ "КРИПТОН" та генеральним директором ТОВ НВФ "КРИПТОН"; річних звітів Генерального директора ТОВ НВФ "КРИПТОН" перед загальними зборами учасників ТОВ НВФ "КРИПТОН" за період з 2019 по 2021 роки; усіх господарських договорів (контрактів), в тому числі і зовнішньоекономічних, додаткових угод та додатків до них (специфікації, акти тощо), меморандумів, укладених ТОВ НВФ "КРИПТОН" за період з 2019 по 2021 роки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив про те, що він, як учасник Товариства, має право на отримання вказаних документів, а їх ненадання порушує його корпоративні права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/9422/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2021, залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлено строки для вчинення процесуальних дій та зобов`язано позивача надати суду докази направлення на адреси третіх осіб позовної заяви із додатками, а також додатки до позовної заяви в паперовій формі належним чином засвідчені.

У зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. у відпустці судове засідання, призначене на 07.07.2021 було перенесено на 08.07.2021.

07.07.2021 до суду подано заяву позивача про долучення доказів та відзив на позовну заяву.

За наслідками судового засідання 08.07.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання у справі на 21.07.2021.

У судове засідання 21.07.2021 прибули представники позивача, відповідача та третіх осіб 1, 2.

Третя особа 3 представників не направила, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому чинним законодавством порядку.

За наслідками судового засідання 21.07.2021 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.08.2021.

У призначене засідання 19.08.2021 позивач не направив свого представника, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується фактом наявності підпису представника позивача на розписці від 21.07.2021, наявної у матеріалах справи. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що о 14:40 (тобто після закінчення судового розгляду, призначеного на 14:00) від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неможливості взяти участь через необхідність участі в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду у господарській справі № 910/8980/21, яке призначене на 15:20 год. 19.08.2021. Оскільки вказане клопотання надійшло після закінчення призначеного судового засідання, таке клопотання залишається без розгляду.

Відповідачі та треті особи не скористались правом взяти участь в судовому засіданні.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.1992 Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальну фірму «Криптон», запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань внесений 08.11.2004, номер запису 0000645. Розмір статутного капіталу Відповідача склав 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Позивач стверджує, що 20.04.2021 ОСОБА_1 , на підставі договору міни (обміну) частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, який було укладено з громадянином ОСОБА_4 , було набуто частку в розмірі 33% в статутному капіталі Товариства.

Того ж дня, 20.04.2021 між позивачем та ОСОБА_4 було складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства, відповідно до якого відчужувач ( ОСОБА_4 ) передав, а набувач (позивач) прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33% (тридцять три) відсотки, яка в грошовому еквіваленті становить 16 500,00 грн. Підписи позивача та ОСОБА_4 на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства було засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дібровою О.С., про що в реєстрі було зроблено записи за №№ 519, 520. На підставі вищезазначеного Акту приймання-передачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицик Л.О. 22.04.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було проведено реєстраційну дію - державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, за № 026000645. Зазначена реєстраційна дія стосувалася внесення змін відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, в частині складу учасників Товариства зміни учасника останнього, якому належить частка в розмірі 33% з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 .. В підтвердження проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі ЮО, ФОП та громадських формувань № 026000645 від 22.04.2021 приватним нотаріусом КМНО Грицик Л.О. було видано виписку з ЄДР № 62 від 22.04.2021.

Відповідно до підпункту г пункту 4.2. Статуту Товариства в редакції, затвердженій рішенням Загальних зборів Учасників Товариства, оформлених Протоколом № 39/20 від 22.07.2020, учасники Товариства мають право отримувати інформацію про господарську діяльність Товариства.

З метою реалізації свого права, як учасника Товариства, позивачем 19.05.2021 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицик Л.О. керівнику ТОВ НВФ «Криптон» - Генеральному директору Куляниці Олександру Йосиповичу було подану заяву, яка містила відомості щодо надання для ознайомлення ОСОБА_1 (позивачу) засвідчених печаткою та підписом уповноваженої особи Товариства читабельних копій наведених нижче документів:

а. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальна фірма «КРИПТОН» в діючій редакції та в редакції, що діяла до проведення Загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 39/20 від 22 липня 2020 року;

b. балансів (Форма № 1) ТОВ НВФ «КРИПТОН» за І квартал 2021 року, 2020 рік та 2019 рік;

c. звітів про фінансові результати ТОВ НВФ «КРИПТОН» за І квартал 2021 року, 2020 рік та 2019 рік;

d. протоколів загальних зборів учасників ТОВ НВФ «КРИПТОН» () за період з 2019 по 2021 роки;

e. наказів та розпоряджень Генерального директора ТОВ НВФ «КРИПТОН» () за період з 2019 по 2021 роки;

f. договору, укладеного між ТОВ НВФ «КРИПТОН» () та генеральним директором ТОВ НВФ «КРИПТОН»;

g. річних звітів Генерального директора ТОВ НВФ «КРИПТОН» перед загальними зборами учасників ТОВ НВФ «КРИПТОН» за період з 2019 по 2021 роки;

h. усіх господарських договорів (контрактів), в тому числі і зовнішньоекономічних, додаткових угод та додатків до них (специфікації, акти тощо), меморандумів, укладених ТОВ НВФ «КРИПТОН» за період з 2019 по 2021 роки.

У підтвердження направлення ОСОБА_1 заяви на адресу відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було 03.06.2021 було видано Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 177, оформлене на спеціальному бланку НРЕ № 156409. Відповідно до вказаного вище Свідоцтва приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицик Л.О. заяву учасника ТОВ НВФ «Криптон» ОСОБА_1 було передано шляхом відправлення через поштове відділення цінним листом з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та було отримано відповідачем 27.05.2021.

Позивач стверджує, що на момент звернення з цим позовом до суду жодної відповіді від органу управління Товариства ним отримано не було, так само як і запитуваних копій документів.

У той же час, як стверджує позивач, 04.06.2021 ним було отримано Лист - відповідь, датований 28.05.2021, підписаний ОСОБА_5 , як зазначено нею самою в якості представника та в інтересах Генерального директора ТОВ НВФ «Криптон» ОСОБА_3 , наступного змісту: «Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальна фірма «Криптон», ознайомившись із заявою ОСОБА_1 повідомляє наступне. Звертаючись із заявою ОСОБА_1 стверджує, що він, як учасник ТОВ НВФ «Криптон» з часткою 33%, має право на отримання інформації та копій документів щодо діяльності Товариства. Товариству особа ОСОБА_1 невідома, правовий статус як учасника не підтверджено жодними документами, які б свідчили про законність набуття частки статутного капіталу. З урахуванням наведеного, з метою захисту від недобросовісного втручання в роботу ТОВ НВФ «Криптон» надання запитуваної інформації та документів поза межами законодавчо визначеного порядку є неможливим».

Посилаючись на вказане вище, беручи до уваги відмову в отриманні інформації про господарську діяльність Товариства, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що ОСОБА_1 не може допускати недобросовісне втручання в роботу Товариства, оскільки внаслідок незаконного, за твердженнями відповідача, придбання частки в Товаристві не може вважатися його учасником.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із частиною 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахування положень статті 4 ГПК України, наведені приписи законодавства визначають об`єктом захисту, у тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до змісту частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Як вказано судом вище, ОСОБА_1 , звертаючись із позовом до суду, стверджує, що є учасником Товариства з 22.04.2021 і саме його права, як учасника Товариства є порушеними внаслідок ненадання запитуваної інформації. Водночас, суд критично оцінює такі доводи позивача з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-впроваджувальна фірма "КРИПТОН" створене та здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та інших законодавчих актів України.

Згідно із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 19.08.2021, засновниками Товариства є: - ОСОБА_2 - розмір внеску до статутного фонду 17 000 грн (34%); - ОСОБА_3 - розмір внеску до статутного фонду 16 500 грн (33%); - ОСОБА_1 - розмір внеску до статутного фонду 16 500 грн (33%).

Згідно із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 19.08.2021, наразі кінцевим бенефіціарним власником ТОВ НВФ «КРИПТОН» є, зокрема,: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

У свою чергу, ОСОБА_3 є генеральним директором Товариства, що також вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.08.2021.

Як вказано судом вище та не спростовано сторонами під час розгляду спору, 20.04.2021 ОСОБА_1 на підставі договору міни (обміну) частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, який було укладено з громадянином ОСОБА_4 було набуто частку в розмірі 33% в статутному капіталі Товариства. Того ж дня, 20.04.2021 між позивачем та ОСОБА_4 був складений Акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства, відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» у розмірі 33% відсотки, яка в грошовому еквіваленті становить 16 500,00 грн.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» цей Закон визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників.

Приписи статті 20 зазначеного Закону закріплюють, що учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі. З метою забезпечення реалізації цього переважного права встановлений порядок (процедура) повідомлення учасників товариства про відчуження частки одним із учасників на користь третьої особи (частинами 3, 4 статті 20 цього Закону). Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства. Якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі порушення свого переважного права, учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки). Позовна давність за такими вимогами становить один рік (ч. 5 ст. 20 цього Закону).

Так, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі лише у тому випадку, якщо інші учасники товариства не скористались своїм переважним правом протягом місяця (чи іншого строку, встановленого статутом чи домовленістю між учасниками) з дня повідомлення про намір відчуження зазначеної частки.

Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачає обов`язкове письмове повідомлення учасника про намір продажу частки третій особі. За відсутності такого письмового повідомлення учасник не може вважатися повідомленим належним чином, у тому числі усно. Факт належного повідомлення учасника не може встановлюватися показаннями свідків.

Таким чином, учасник, який вирішив продати свою частку в товаристві третій особі, зобов`язаний спочатку запропонувати її іншим учасникам. Якщо своїм переважним правом бажають скористатися відразу декілька учасників, вони придбавають частку (її частину) пропорційно розмірам своїх вкладів.

Приписами статті 715 та 716 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Отже, міна є безповоротне відчуження кожною із сторін належного їй майна, а договір міни (обміну) частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 20.04.2021 фактично є договором про відчудження частки в статутному капіталі відповідача.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_4 , як учасник товариства, маючи намір здійснити відчуження належної йому частки у статутному капіталі товариства, зобов`язаний був направити іншим учасникам Товариства, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідну письмову пропозицію у встановленому законодавством та положеннями Статуту товариства порядку щодо придбання його частки товариства.

За приписами статті 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Згідно з частин 1, 5, 6 статті 11 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: 1) повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; 2) органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; 3) порядок вступу до товариства та виходу з нього. Статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

Приписами статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» врегульовано, що учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Так, згідно пункту 3.8. Статуту Товариства, затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ НВФ «КРИПТОН», протокол № 39/20 від 22.07.2020, учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у Статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим Учасникам товариства або третім особам. Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у Статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою (підпункт 3.8.1. Статуту). Відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших Учасників товариства (підпункт 3.8.2. Статуту).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 79 ГПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріали справи даної господарської справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 , маючи намір відчудження своєї частки, повідомив інших учасників Товариства з метою непорушення їх переважних прав, а також доказів скликання загальних зборів учасників Товариства для вирішення питання щодо відчуження ОСОБА_4 своєї частки на користь ОСОБА_1 та включення позивача до складу учасників справи.

При цьому, судом під час розгляду даної господарської справи встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7804/21 предметом розгляду якої є визнання недійсним договору міни, акту та скасування реєстраційної дії.

Вищевстановлені обставини в своїй сукупності дають підстави суду стверджувати, що сам по собі недоведений факт статусу ОСОБА_1 , як учасника Товариства (відповідача), створюють наслідки відсутності у нього станом на день звернення із даним позовом до суду прав, якими наділені учасники товариства, зокрема ТОВ НВФ «КРИПТОН», а позовні вимоги про зобов`язання надати документи є такими, що не підлягають задоволенню. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що судовому захисту не підлягають порушені права особи сама наявність яких оспорюється.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (стаття 13 ГПК України).

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-впроваджувальна фірма "КРИПТОН" за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання надати документи відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на ОСОБА_1 .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06.09.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ