ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" серпня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3639/17
Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс»
про ухвалення додаткового рішення у справі
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця
Учасники справи у судове засідання не з`явились
Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 02.08.2021 у справі №911/3639/17, зокрема, задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» (далі ТОВ «Компанія «Ніко-тайс», заявник) №21-1/07 від 21.07.2021 (вх. №66/21 від 22.07.2021) та визнано неправомірною бездіяльність Нововодолазького РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) (далі ВДВС), котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 у справі №911/3639/17 із урахуванням ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в іншій частині скарги провадження закрито.
Ухвалою суду від 16.08.2021 вищевказана заява призначена до розгляду у судове засідання на 26.08.2021, запропоновано ВДВС подати письмові пояснення щодо відповідної заяви ТОВ «Компанія «Ніко-тайс».
26.08.2021 у судове засідання представник заявника не з`явився, проте, подав клопотання, яке міститься у заяві №10-2/08 від 10.08.2021, про проведення судового засідання без його участі, яке суд на підставі ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визнав за можливе задовольнити.
Разом із цим, у судове засідання також не з`явився представник ВДВС, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був проінформований своєчасно та належним чином. Водночас, явка вказаної особи обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42, ч. 4 ст. 244 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути відповідну заяву без участі представника ВДВС.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, зокрема, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Проаналізувавши надані ТОВ «Компанія «Нікто-тайс» докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, 07.07.2021 між ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №07-07-2021/1 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого, зокрема, за цим договором виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо підготовки, написання та подання до суду відповідної скарги на бездіяльність ВДВС під час примусового виконання наказу суду від 12.06.2018 у справі №911/3639/17, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.
Правова допомога за цим договором вважаються наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги (п. 1.2. Договору).
У п. 3.1 Договору сторони, зокрема, погодили, що вартість передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 600,00грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до п. 1.1 договору). Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції 800,00грн; судові засідання 1 000,00грн/ за одне судове засідання; побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонами та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи із розрахунку 600,00грн/год.
Сторони погодили та визначили, що розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника, у відповідності до п.1.1., 2.1 договору) не перевищуватиме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 3.8 Договору).
Договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до його повного виконання (п. 6.1 Договору).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, сторонами у Договорі погоджено як погодинну оплату послуг виконавця, так і «гонорар успіху» останнього.
Водночас, суд зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).
З огляду на вказане, судом беруться до уваги правові позиції викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №922/1556/20 згідно якої «гонорар успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.
Так, 10.08.2021 між виконавцем та замовником підписано без зауважень акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) за період з 07.07.2021 по 02.08.2021, а саме:
зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи №911/3639/17 в призмі існування та допущення ВДВС порушення прав та інтересів замовника під час примусового виконання наказу суду від 12.06.2018 у справі №911/3639/17 (1год.);
організація, процесуально-правовий супровід, належне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги вих. 21-1/07 від 21.07.2021 ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» на бездіяльність ВДВС під час примусового виконання наказу суду від 12.06.2018 у справі №911/3639/17. Підготовка щодо подання до суду скарги на бездіяльність ВДВС під час примусового виконання наказу суду від 12.06.2018 у справі №911/3639/17 (6год.);
гонорар адвоката на підставі пункту 3.8 Договору у зв`язку із прийняттям позитивного для замовника судового рішення у справі №911/3639/17 за відповідною скаргою 2 270,00 грн.
Отже, виконавцем надано замовнику послуги на загальну суму 6 470,00грн (600,00*1+600,00*6+2270,00=6 470,00).
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, зокрема, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Так, ч. 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
При цьому, ч.5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, ВДВС не скористався правом передбаченим ч. 5 ст. 126 ГПК України та будь-яких заперечень щодо розміру гонорару адвокату до суду не подали.
Підсумовуючи викладене, загальна сума судових витрат ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» на професійну правничу допомогу, яка є доведеною та розмір якої не спростований іншими учасниками справи становить 6 470,00.
Водночас, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначалось вище, ухвалою суду від 02.08.2021 відповідну скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» задоволено частково, а відтак, суд дійшов висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з ВДВС пропорційно розміру задоволених вимог, а саме, у розмірі 3 235,00грн.
Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 234-235, 244 ГПК України, суд
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Видати наказ.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 01.09.2021 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.
Суддя О.С. Янюк
Ухвалу підписано 01.09.2021.