ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.08.2021 Справа № 905/771/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Зеленському Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6)

до відповідача Комунального виробничого підприємства "КРАМАТОРСЬКА ТЕПЛОМЕРЕЖА" Краматорської міської ради (, місцезнаходження: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 2б)

про стягнення 40.617.759,07 грн.

представники сторін не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Комунального виробничого підприємства "КРАМАТОРСЬКА ТЕПЛОМЕРЕЖА" Краматорської міської ради боргу у загальній сумі 40.617.759,07 грн., у тому числі: основний борг у сумі 37.316.089,65 грн., 3% річних у сумі 1.065.757,41 грн., інфляційні втрати у сумі 2.235.912,01 грн., крім того, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 609.266,39 грн. та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу № 9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 в частині повних та своєчасних розрахунків за спожитий природний газ у жовтні 2019-квітні 2020 року.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір постачання природного газу від №9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 з додатковими угодами № 1 від 29.10.2019, № 2 від 28.11.2019, № 3 від 09.12.2019, № 4 від 20.12.2019, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020, акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольної українській владі) від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2018, від 31.03.2018, від 30.04.2018, сальдо по підприємству "Краматорська тепломережа КВП" з 01.10.2019 по 31.12.2019, операції по договору № 9023/1920-ТЕ-6 з 01.10.2019 по 31.12.2019, розрахунок позовних вимог, статутні документи, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/771/21; постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву на позовну заяву відповідачем, відповіді на відзив - позивачем, тощо); визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання не обов`язковою.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось, оголошувались перерви, строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів (ухвали суду від 27.05.2021, від 15.06.2021, від 29.06.2021).

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, вимоги ухвали від 29.06.2021 у даній справі не виконано, про причини суд не повідомлено.

Ухвалою від 10.08.2021 закрито підготовче провадження у справі № 905/771/21; призначено розгляд справи по суті на 19.08.2021 року.

В судове засідання 19.08.2021 позивач та відповідач своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2, ч.4 ст.13, ч.1 ст.14 ГПК України).

Відповідно до приписів частин вісім та дев`ять статті 165 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву в строк, встановлений судом, не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у цьому судовому засіданні за наявними матеріалами без присутності належним чином повідомлених представників позивача та відповідача.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник, позивач) та Комунальним виробничим підприємством "Краматорська тепломережа" Краматорської міської ради (далі - Споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2. Договору природний газ, що постачається за Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Постачальником на митну територію України (п.1.3. Договору).

За умовою п.2.1. Договору Постачальник передає Споживачу в у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 9310,00 тис.куб.метрів.

Згідно з п.3.8 Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу.

Ціна за 1000 куб.м природного газу визначається Сторонами щомісячно шляхом підписання додаткової угоди. (п.4.2. Договору).

Між Сторонами підписано додаткові угоди до Договору постачання природного газу №9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019, а саме: №1 від 29.10.2019, №2 від 28.11.2019, №3 від 098.12.2019, №4 від 20.12.2019, №5 від 28.11.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020 в яких, крім іншого, сторонами було узгоджено розділ 4 Договору "Ціна природного газу".

Відповідно до п.5.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3. Договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України, а також підписання Споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових судій населенню згідно з Порядком фінансування вид актів місцевих бюджетів на здійснення заходів х виконанням державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2020, №2556, не змінює строків розрахунків за цим Договором.

В будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.5.1. Договору. (пп.2, п.5.3. Договору).

Згідно з п.11.1 Договору, цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу до 30.04.2020 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір постачання природного газу №9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 та додаткові угоди до нього підписано обома сторонами без розбіжностей та скріплено відбитками печаток обох підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору №9023/1920-ТЕ-6 від 31.10.2019 позивачем та відповідачем складено та підписано наступні акти приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.10.2019 у жовтні 2019 року на суму 1.352.070,49 грн. з ПДВ (обсяг газу - 254,34267 тис.куб.м.);

- б/н від 30.11.2019 у листопаді 2019 року на суму 7.488.070,88 грн. з ПДВ (обсяг газу - 1234,14252 тис.куб.м.);

- б/н від 31.12.2019 у грудні 2019 року на суму 7.529.835,16 грн. з ПДВ (обсяг газу - 1415,20619 тис.куб.м.);

- б/н від 31.01.2020 у січні 2020 року на суму 9.296.285,05 грн. з ПДВ (обсяг газу -1.622,67377 тис.куб.м.);

- б/н від 29.02.2020 у лютому 2020 року на суму 6.796.635,66 грн. з ПДВ (обсяг газу -1.390,87439 тис.куб.м.);

- б/н від 31.03.2020 у березні 2020 року на суму 3.871.813,87 грн. з ПДВ (обсяг газу -916,58094 тис.куб.м.);

- б/н від 30.04.2020 у квітні 2020 року на суму 981.378,54 грн. з ПДВ (обсяг газу 270,69584 тис.куб.м.).

Акти підписані без зауважень і скріплені печатками Споживача та Постачальника.

Загальна вартість газу за вказаними актами приймання-передачі складає 37.316.089,65 грн.

Отже, позивач свої зобов`язання за Договором №9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 виконав належним чином.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого газу у передбачений договором строк не виконав, вартість отриманого газу не сплатив, у зв`язку з чим Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" розраховано на суму боргу та заявлено до стягнення також 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.5.1 договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу мали бути виконані відповідачем наступним чином:

- за поставкою у жовтні 2019 року на суму 1.352.070,49 грн. - 25.11.2019 включно;

- за поставкою у листопаді 2019 року на суму 7.488.070,88 грн. - 26.12.2019 включно (25.12.2019 - вихідний день, ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України);

- за поставкою у грудні 2019 року на суму 7.529.835,16 грн. - 27.01.2020 включно (25.01.2020, 26.01.2020 - вихідні дні, ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України);

- за поставкою у січні 2020 року на суму 9.296.285,05 грн. - 25.02.2020 включно;

- за поставкою у лютому 2020 року на суму 6.796.635,66 грн. - 25.03.2020 включно;

- за поставкою у березні 2020 року на суму 3.871.813,87 грн. - 27.04.2020 включно (25.04.2020, 26.04.2020 - вихідні дні, ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України);

- за поставкою у квітні 2020 року на суму 981.378,54 грн. - 25.05.2020 включно.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 12.01.2021 у справі № 910/3726/20.

Як стверджує позивач, а відповідач не спростовує, заборгованість Комунального виробничого підприємства "КРАМАТОРСЬКА ТЕПЛОМЕРЕЖА" Краматорської міської ради перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за договором №9023/1920-ТЕ-6 від 27.09.2019 по зобов`язанням жовтня 2019-квітня 2020 року складає 37.316.089,65 грн., про що свідчать надані позивачем сальдо по підприємству, довідка по операціях за договором №9023/1920-ТЕ-6.

Відповідачем будь-яких доказів здійснення повних чи часткових розрахунків за спірними зобов`язаннями суду не подано, про причини не повідомлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу повністю у розмірі 37.316.089,65 грн., як обґрунтованих та доведених позивачем.

Як вбачається, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 3 % річних на загальну суму 1.065.757,41 грн., у тому числі: за поставкою жовтня 2019 року за період з 26.11.2017 по 31.01.2021 в сумі 48.007,76 грн.; за поставкою листопада 2019 року за період з 27.12.2019 по 31.01.2021 в сумі 246.798,60 грн.; за поставкою грудня 2019 року за період з 28.01.2020 по 31.01.2021 в сумі 228.416,27 грн.; за поставкою січня 2020 року за період з 26.02.2020 по 31.01.2021 в сумі 259.903,49 грн.; за поставкою лютого 2020 року за період з 26.03.2020 по 31.01.2021 в сумі 173.982,91 грн.; за поставкою березня 2020 року за період з 28.04.2020 по 31.01.2021 в сумі 88.570,89 грн.; за поставкою квітня 2020 року за період з 26.05.2018 по 31.01.2021 в сумі 20.197,49 грн., а також інфляційні втрати в сумі 2.235.912,01 грн., а саме: за поставкою жовтня 2019 в розмірі 82.476,30 грн. (нарахування з 01.12.2019 по 31.01.2021); за поставкою листопада 2019 в розмірі 479.236,54 грн. (нарахування з 01.01.2020 по 31.01.2021); за поставкою грудня 2019 в розмірі 459.319,94 грн. (нарахування з 01.02.2020 по 31.01.2021); за поставкою січня 2020 в розмірі 604.258,53 грн. (нарахування з 01.03.2020 по 31.01.2021); за поставкою лютого 2020 в розмірі 380.611,60 грн. (нарахування з 01.04.2020 по 31.01.2021); за поставкою березня 2020 в розмірі 185.847,07 грн. (нарахування з 01.05.2020 по 31.01.2021); за поставкою квітня 2020 в розмірі 44.162,03 грн. (нарахування з 01.06.2020 по 31.01.2021).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачеві.

Суд враховує, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Перевіривши арифметичний розрахунок, правові підстави, період та порядок нарахування пред`явлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятору штрафів програмного комплексу "Ліга: Закон", суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1.065.757,41 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2.235.912,01 грн., як обґрунтованих та арифметично вірних. Протилежного відповідачем не доведено, власного контррозрахунку не надано.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 78 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд даної справи покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства "КРАМАТОРСЬКА ТЕПЛОМЕРЕЖА" Краматорської міської ради (, місцезнаходження: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 2б) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6) 40.617.759,07 грн. (сорок мільйонів шістсот сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень, 07 коп.), у тому числі: основний борг у сумі 37.316.089,65 грн. (тридцять сім мільйонів триста шістнадцять вісімдесят дев`ять гривень, 65 коп.), 3% річних у сумі 1.065.757,41 грн. (один мільйон шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень, 41 коп.), інфляційні втрати у сумі 2.235.912,01 грн. (два мільйона двісті тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дванадцять гривень, 01 коп.), а також відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 609.266,39 грн. (шістсот дев`ять тисяч двісті шістдесят шість гривень, 39 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2021

Суддя Н.В. Величко