ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1606/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калиновського Ю.С., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Сквирського психоневрологічного інтернату про стягнення 11 074,58грн, за участю представників від:

позивача Кротов О.Ю. (довіреність від 24.09.2020 №155);

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (далі ТОВ Київська обласна ЕК) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Сквирського психоневрологічного інтернату про стягнення 11 074,58грн з яких: 8 788,59грн пеня за період з 26.01.2019 по 30.11.2020; 931,78грн 3% річних за період 26.01.2019 по 30.11.2020; 1 354,21грн - втрат від інфляції за період з 26.01.2019 по 31.01.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення строків виконання зобов`язань за договором №430001091 від 01.01.2019 щодо оплати поставленої електричної енергії (а.с.1-4).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.06.2021 відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, а також встановлено строки для подання сторонами заяв по суті відповіді на відзив та заперечення (а.с.32-33).

Копія відповідної ухвали отримана позивачем 09.06.2021, а відповідачем 10.06.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №777 та №734 (а.с.35-36).

В силу п.3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Отже, відповідна ухвала суду вважаються врученою: позивачу 09.06.2021, відповідачу 10.06.2021.

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений строк відповідач правом подати відзив на позов не скористався та з клопотанням про поновлення відповідного строку до суду не звертався; до прийняття рішення у справі відзив на позов від відповідача не надійшов.

Ухвалою від 09.08.2021 у даній справі судом призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 10:00 20.08.2021, а також визнано явку сторін у судове засідання обов`язковою та роз`яснено наслідки неявки (а.с.37-38).

20.08.2021 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою оголошено перерву в судовому засіданні до 16:20 31.08.2021 (а.с.41-42).

30.08.2021 від позивача надійшли додаткові докази на підтвердження фактів виставлення рахунків за електричну енергію за жовтень-листопад 2020 року та докази оплати їх відповідачем, які прийняті судом з урахуванням наявності таких доказів у відповідача.

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 10.12.2018 відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника Універсал. Відповідна заява містить відомості щодо адрес об`єктів, на які здійснюється постачання електричної енергії та ЕІС-коди точок комерційного обліку за об`єктами споживача, які розташовані за адресами: 09001, м. Сквира, вул. Незалежності 135 (житловий будинок) та 137.

Постачання електричної енергії погоджено з 01.01.2019 (а.с.8, 13).

Відповідно до умов договору, до якого приєднався відповідач у даній справі (далі договір), за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1 договору).

Як визначено п.2.3 договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу (далі ОСР) та для споживачів, які не є побутовими (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/ акта приймання-передачі електричної енергії. При цьому, в силу п.2.4 договору точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, визначаються у договорі споживача з ОСР, а присвоєні для них ЕІС-коди вказуються в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до договору.

У п.5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №3 до договору.

Згідно п. 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8. договору).

Як вказано у п. 5.10 договору, оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

Згідно п. 5.11 договору у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплати пені; споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

У відповідності до п. 13.1 договору, вказаний договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яка є додатком №3 до вказаного договору. Термін дії вказаного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з оператором системи розподілу; умови вказаного договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднання.

Також, 27.01.2020 відповідач, подавши заву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника «Універсал» (а.с.13). При цьому, у такій заяві змінені дані щодо об`єктів, на які здійснюється постачання, ЕІС-коди точок комерційного обліку за об`єктами споживача. Датою початку постачання згідно такої заяви визначено 01.01.2020.

Так, у комерційній пропозиції Універсал (а.с.14) визначено наступні умови:

- 100% попередня оплата договірного обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період повинна бути оплачена до дати початку розрахункового періоду;

- остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію;

- рахунок на попередню оплату надається постачальником споживачу до дати початку відповідного розрахункового періоду, а рахунок за фактично спожиту електричну енергію (остаточний розрахунок) - не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду;

- розмір пені - подвійна облікова ставка Національного банку України,

Як вказується позивач у позовній заяві, у відповідача на момент звернення до суду з даним позовом відсутній борг за відпущену електричну енергію у період по листопад 2020 року, поряд з цим, оплата електричної енергії здійснювалась відповідачем не у строки, узгоджені у комерційній пропозиції, у зв`язку з чим нараховано пеню, 3% річних та втрати від інфляції.

Як встановлено судом під час розгляду вказаної справи, між сторонами підписано акт звіряння розрахунків від 31.12.2020 (а.с.21), яким за взаємною згодою сторін підтверджено, що у відповідача перед позивачем станом на 30.09.2020 наявна заборгованість за період з січня 2019 по 30.09.2020 у розмірі 10 674,88грн, а саме щодо сплати: пені у загальному розмірі 8 468,83грн; процентів у загальному розмірі 851,84грн; втрат від інфляції у розмірі 1354,21грн.

Крім того, позивач у позові заявляє вимоги, окрім сплати узгодженого сторонами боргу за відповідним актом звіряння, вимоги щодо сплати пені, втрат від інфляції та 3% річних, які нараховані на борг за відпущену електричну енергії у період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року, розмір яких сторонами не узгоджено, що вбачається з акту звіряння розрахунків станом на 01.04.2021 (а.с.23).

Позивачем надано рахунок від 12.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 66 060,86грн з кінцевим строком оплати до 20.10.2020 (а.с.47) та за листопад 2020 року на суму 63 446,36грн з строком оплати до 23.11.2020 (а.с.49), а також докази оплати таких рахунків відповідачем - платіжні доручення від 28.10.2020 №830 на суму 66 060,86грн (а.с.48), від 30.11.2020 № 984 на суму 63 446,36грн (а.с.50).

Предметом спору у даній справі є наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання з оплати у встановлений строк спожитої електричної енергії.

Заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п 67, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії (в редакції, чинній на момент підписання заяви про приєднання до умов договору): постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

У відповідності до ч. 4 ст. 63 вказаного Закону постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах типового договору постачання універсальних послуг, що затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Окрім того, відповідно до абз. 2 п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі Правила), для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Таким чином, приєднавшись до договору, відповідач (споживач) взяв на себе зобов`язання, визначені договором з урахуванням комерційної пропозиції Універсал, у т.ч. здійснювати оплату вартості електричної енергії у встановлений відповідною комерційною пропозицією строк.

Як визначено ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідною нормою встановлено, що: окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії"; відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

В силу ч.ч.6,7,8,9 ст.276 ГК України: розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору, який може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів; у разі якщо абонент має власне енергоджерело і відпускає енергію в мережі енергопостачальника, допускаються розрахунки за сальдо взаємно одержаної енергії; особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Пунктом 4.14 Правил визначено, що платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу; платіжні документи надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно.

Як визначено відповідним пунктом Правил, платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Оскільки відповідач не здійснював оплату спожитої електричної енергії у встановлений комерційною пропозицією строк, ним допущені порушення виконання відповідних зобов`язань, тому вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції, 3% річних та пені є обґрунтованими.

Зокрема, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 831,78грн - 3% річних за період з 26.01.2019 по 30.11.2020, а також 1354,21грн втрат від інфляції за період 26.01.2019 по 31.01.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд не може погодитись з тим, що такі розрахунки за періоди, які не охоплюються підписаним між сторонами актом звіряння розрахунків від 31.12.2020 (жовтень-листопад 2020 року) здійснені арифметично вірно. Так, позивачем до періоду нарахування включені дні, у які відповідачем здійснено оплату боргу за спожиту електричну енергію за жовтень та листопад 2020 року.

Так, за розрахунком суду розмір 3 % річних на борг за період жовтня-листопада 2020 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, становить: 37,90грн - за період з 21.10.2020 по 27.10.2020 (28.10.2020 здійснено оплату відповідачем); 31,20грн - за період з 24.11.2020 по 29.11.2020 (30.11.2020 проведено оплату).

За вказаних обставин, враховуючи узгодження розміру 3% річних станом на 31.12.2020 сторонами у розмірі 851,84грн, обґрунтованості заявлених вимог в частині стягнення 3% річних, нарахованих на борг за жовтень-листопад 2020 року в частині стягнення 69,10грн (37,90+31,20), суд задовольняє відповідні вимоги у розмірі 920,94грн (851,84+69,10), а у задоволенні позову в частині стягнення 10,84грн - 3% річних відмовляє.

Поряд з цим, нарахування втрат від інфляції на борг жовтня-листопада 2020 року, позивачем не здійснювалось. Враховуючи узгодження сторонами розміру втрат від інфляції актом звіряння від 31.12.2020, факт порушення зобов`язань з оплати у встановлений строк спожитої електричної енергії, суд вважає заявлені вимоги в частині стягнення втрат від інфляції у розмірі 1246,80грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8 788,59грн пені за період з 26.01.2019 по 30.11.2020.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 ст.549 ЦК України: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Встановлений у договорі, з урахуванням комерційної пропозиції Універсал, розмір пені не перевищує максимального розміру, встановленого відповідною нормою - подвійна облікова ставка НБУ.

Поряд з цим, перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд зазначає, що при здійснені розрахунку, позивачем до періоду, за який нараховувалась пеня, включено дні, у які відповідачем здійснено погашення боргу, отже, борг у відповідні дні вже був погашений, що унеможливлює нарахування пені за такий день.

За розрахунком суду розмір пені за заявлені позивачем періоди, що не узгоджені актом звіряння розрахунків станом на 31.12.2020, становить за період з 21.10.2020 по 27.10.2020 151,62грн, а за період з 24.11.2020 по 29.11.2020 - 124,81грн.

Таким чином, за розрахунком суду, з урахуванням узгодження розміру пені на 31.12.2020 сторонами - 8 468,83грн, а також розміру пені, яка нарахована на борг за жовтень-листопад 2020 року, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню у розмірі 8 745,26грн (8468,83+151,62+124,81). У задоволенні позову в частині стягнення 43,33грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені на оплату позову судовим збором, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 258,90грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Сквирського психоневрологічного інтернату (ідентифікаційний код 03188814; 09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Незалежності, 137) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (ідентифікаційний код 42094646; 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, вул. Київська, 8-В) 920,94грн 3% річних, 1354,21грн втрат від інфляції, 8745,26грн пені, а також 2 258,90грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором

3.Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 10,84грн 3% річних, 43,33грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.09.2021.

Суддя А.Р. Ейвазова