ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.08.2021 м. Ужгород Справа № 907/427/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтазахідне НВ", м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 , с. Малі Селменці Ужгородського району

про стягнення 144805,64 грн

секретар судового засідання - Бондар Т.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

Позивач заявив позов до ОСОБА_1 , підприємницька діяльність якої припинена в установленому законом порядку 20.02.2020, з вимогою про стягнення 69423,67 грн боргу за Договором оренди нежилих приміщень №01/10-19М від 01.10.2019, посилаючись на ст. ст. 11, 52, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 179, 193, 265 ГК України. Крім суми боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 72957,83 грн втрат від інфляції, 1212,07 грн трьох відсотків річних та 1212,07 грн пені.

В ході вирішення питання прийняття заяви до розгляду судом встановлено, що відповідачем є фізична особа - ОСОБА_1 . З огляду на це, ухвалою суду від 04.06.2021 в порядку ст. 176 ГПК України постановлено звернутися до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області з вимогою надати інформацію про місце її проживання (перебування).

На виконання ухвали суду Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області надіслало лист-довідку від 16.06.2021 № 2101.3.8-4636/21.2-21, яким повідомив суд про місце реєстрації вказаної фізичної особи-відповідача. Така адреса співпадає з адресою, зазначеною в поданій суду позовній заяві та на яку надіслано позивачем копії позовної заяви з додатками. В подальшому ухвалою суду від 30.06.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 19.07.2021 надійшла заява №14/07-21 від 14.07.2021, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Оскільки позивач виправив виявлені у поданій ним позовній заяві недоліки в установленому законом та судом порядку, така відповідає вимогам ст. ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України та підлягає прийняттю до розгляду.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплачував належним чином обумовлену укладеним з позивачем Договором орендну плату, внаслідок чого у нього за весь період дії договору виникла заборгованість на суму 69423,67 грн основного боргу за Договором оренди нежилих приміщень №01/10-19М від 01.10.2019. Крім суми боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 72957,83 грн втрат від інфляції, 1212,07 грн трьох відсотків річних та 1212,07 грн пені.

Заперечення відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтазахідне НВ" (орендодавець, позивач) та фізичною особою - ОСОБА_1 (відповідач, орендар) 01.10.2019 укладено Договір № 01/10-19М оренди нежилих приміщень.

Позивач передав майно відповідачеві, що підтверджується актом приймання-передачі об`єкта оренди загальною площею 273,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Розділом 5 Договору сторони погодили порядок і терміни розрахунків. Так, абз. 1 п. 5.1 Договору, орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом оренди щомісячно у розмірі 40 000,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ.

Відповідно до п.5.2 Договору Орендна плата сплачується орендарем у безготівковій формі на поточний рахунок Орендодавця, щомісячно до 5 числа календарного місяця в якому надаються послуги із оренди за такий місяць.

Звертаючись до суду позивач стверджував, що відповідач протягом усього строку дії Договору порушував строки оплати орендних платежів та компенсаційних витрат, що підтверджує Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2019 по 14.02.2020, який підписаний відповідачем.

Відповідно до вищезгаданого Акту звіряння сума боргу становить 69 423,67 грн. Крім того у п.8.2 Договору зазначено, що за несвоєчасну сплату Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Посилаючись на цей пункт позивач здійснив розрахунок боргу за період 01.02.2020 по 31.08.2020 та просить стягнути 1 212,07 грн.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 72957,83 грн втрат від інфляції та 1212,07 грн трьох відсотків річних.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Між сторонами у справі виникло цивільно-правове зобов`язання за договором найму (оренди) в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 5.2 Договору встановлений обов`язок внесення орендної плати, яку орендар сплачується Орендарем щомісячно до 05 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що ставляться у певних умовах.

На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач не вносив орендну плату в установленому розмірі за заявлений період.

При досліджені доказів, суд встановив, що на Акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2019 по 14.02.2020 наявний підпис відповідача, яким він підтвердив наявність боргу в сумі 69 423, 67 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 69 423,67 грн боргу по орендній платі є обґрунтованими та доведеними, відтак, підлягають до задоволення.

Щодо пені.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 Договору зазначено, що за несвоєчасну сплату Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума розрахована без дотримання п. 8.2 Договору.

Судом здійснено перерахунок пені, оскільки, сума у перерахунку вийшла дещо більшою ніж у розрахунках позивача, суд задовольняє суму пені розраховану позивачем в розмірі 1212,07 грн.

Щодо інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив, що позивач обрахував інфляційні втрати за період з 01.02.2020 по 31.08.2020 на суму боргу 69 423,67 та виявив неточності у вказаних розрахунках.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат за період з 01.02.2020 по 31.08.2020 за формулою: IIс (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) = 1.00995449, інфляційне збільшення: 69 423,67 x 1.00995449 - 69 423,67 = 691,08 грн.

З огляду на перерахунок, суд встановив, що вимогу щодо стягнення інфляційних втрат слід задовільнити частково в розмірі 691, 08 грн, а в решті вимоги - відмовити.

Щодо 3 % річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив що розрахунки 3% річних здійснені правильно, а отже цю вимогу слід задовільнити в заявленому розмірі 1212,07 грн.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його часткове задоволення в розмірі 72 538,89 грн в т. ч. 69423,67 грн боргу по орендній платі, 1 212,07 грн пені, 1 212,07 грн 3% річних та 691,08 грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на відповідача належить покласти витрати на оплату судового збору в розмірі 1 137,04 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 231, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтазахідне НВ" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1Б, ) суму 72 538,89 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень 89 коп), в т. ч. 69423,67 грн боргу по орендній платі, 1 212,07 грн пені, 1 212,07 грн 3 % річних та 691,08 грн інфляційних втрат, а також 1 137,04 грн. (одна тисяча сто тридцять сім гривень 04 коп.) на відшкодування судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук