ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2021м. ДніпроСправа № 904/5333/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Тертишної К.В.

та представників:

від позивача: Перехрест В.Е. - адвокат,

від відповідача: Олійник А.В.- директор

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Комунального закладу "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення 665 291,58 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального закладу "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової" 665 291,58 грн, з яких: 554060,46 грн - основний борг, 33107,01 грн - пеня, 7647,85 грн - 3% річних, 38784,00 грн - штраф, 31692,26 грн - інфляційні втрати.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9979,37 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати виконаних підрядних робіт із капітального ремонту будівлі комунального закладу за договором про закупівлю робіт № 5/43 від 22.05.2020.

У відзиві на позов відповідач визнає заявлені до стягнення основну суму боргу та штраф. Щодо інших позовних вимог, то керуючись пунктом 4.1 договору, відповідач здійснив перерахунок й у межах позову визначив іншу дату початку прострочки в оплаті основного боргу - 04.04.2021 (з урахуванням відтермінування платежу на 120 календарних днів після підписання сторонами акта виконаних робіт). За здійсненим перерахунком відповідач визнає заборгованість у загальній сумі 610839,04 грн, з яких: 554060,46 грн - основний борг, 38784,00 грн - штраф, 11703,59 грн - пеня, 2413,58 грн - 3% річних, 3877,42 грн - інфляційні втрати. При цьому відповідач зауважує, що заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок відсутності відповідного бюджетного фінансування, у зв`язку з чим, посилаючись на статтю 551 Цивільного кодексу України, просить зменшити розмір неустойки.

Ухвалою суду від 03.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01.07.2021, після чого підготовче засідання відкладалося до 12.07.2021.

Ухвалою суду від 12.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2021, за наслідком якого оголошувалася перерва до 27.08.2021.

У судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору.

За наслідком судового засідання 27.08.2021 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним закладом "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової" Кам`янської міської ради" (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада" (далі підрядник, відповідач) укладено договір № 5/43 від 22.05.2020 про закупівлю робіт "Капітальний ремонт будівель комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової» Кам`янської міської ради за адресою: м. Кам`янське, просп. Свободи, 42» (за СРVза ДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) (далі договір).

За умовами пункту 1.1 договору підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом 2020 року виконати та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені роботи, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт та передати затверджену в установленому порядку проектно-кошторисну документацію та прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Предмет договору: «Капітальний ремонт будівель комунального закладу "Середня загальноосвітня школа №5 ім. Г. Романової" Кам`янської міської ради за адресою: м. Кам`янське, просп. Свободи, 42" (за СРVза ДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація). Кількість робіт, що надаються за цим договором, визначені у проектно- кошториснійдокументації (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 3.2 договору ціни на роботи визначені у договірній ціні та кошторисі, які є невід`ємною частиною договору. Порядок визначення вартості договірної ціни проводиться згідно положень ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Загальна сума договору відповідно до електронного аукціону становить - 4 645 500,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 774 250,00 грн (пункт 3.3 договору).

Розділом ІV договору визначено порядок здійснення оплати.

Так, оплата проводиться замовником по факту надходження бюджетних коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок підрядника після підписання сторонами акта виконаних робіт форми КБ-2В та довідок про вартість і витрати форми КБ-3 з відтермінуванням платежу до 120 календарних днів. Кінцеві розрахунки здійснюються у п`ятиденний термін після надходження бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника та після виконання й приймання всіх передбачених договором робіт (пункт 4.1 договору).

Оплата за виконані роботи здійснюється на підставі рахунку та акта виконаних робітформи КБ-2В та довідок про вартість й витрати форми КБ-3, форма оплати безготівкова. У випадку відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами складається акт із переліком претензій замовника (пункт 4.2 договору).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України (пункт 4.3 договору).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору строк початку робіт з 22.05.2020, строк виконання робіт до 31.12.2020.

Пунктом 7.3 договору сторонами встановлено, що за порушення строків виконання договору, в межах грошового зобов`язання, стягується пеня в розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% указаної вартості.

Цей договір набуває чинності з дня підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення (пункт 10.1 договору).

Додатком № 1 договору (Протокол узгодження ціни від 22.05.2020) сторони визначили загальну суму договору та грошове зобов`язання, в межах встановлених кошторисом, а саме 4645500,00 грн (а.с. 17).

Позивач (підрядник) у повному обсязі виконав, а відповідач (замовник) прийняв передбачені умовами договору роботи на загальну суму 4 645 500,00 грн, про що свідчать підписані обома сторонами без заперечень та зауважень акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В:

- за серпень 2020 року № 67 від 01.09.2020 на суму 789 164,48 грн;

- за вересень 2020 року № 73-2 від 23.09.2020 на суму 564789,54 грн та № 82-3 від 16.10.2020 на суму 1 346 940,43 грн;

- за жовтень 2020 року № 95-4 від 03.11.2020 на суму 987 955,87 грн;

- за листопад 2020 року № 98-5 від 16.11.2020 на суму 402 589,22 грн, № 110-6 від 04.12.2020 на суму 293 610,14 грн та № 111-7 від 04.12.2020 на суму 232 760,30 грн;

- за грудень 2020 року № 120-8 від 04.12.2020 на суму 27 690,02 грн, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за вказаними актами (а.с. 19 - 58).

Замовник оплату за виконані підрядником роботи в повному обсязі не здійснив, що підтверджується підписаною сторонами додатковою угодою № 3 від 22.12.2020 до договору, згідно з якою сума заборгованості за договором становить 554 060,46 грн з ПДВ (а.с. 18).

Наявна заборгованість й стала причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Предметом доказування є обставини щодо виконання сторонами своїх зобов`язань за укладеним договором підряду в частині виконання робіт та їх оплати.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом частини четвертої статті 837 Цивільного кодексу України до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 4 цієї глави (глава 61 - Підряд), положення цього параграфа (параграф 1 - Загальні положення про підряд) застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно з частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Факт прийняття відповідачем, як замовником, виконаних позивачем у повному обсязі робіт на суму 4 645 500 грн підтверджується доказами у справі та не оспорюється відповідачем.

Не оспорюється відповідачем також і заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 554060,46 грн, з яких:

293 610,14 грн за актом форми КБ-2В № 110-6 від 04.12.2020 за виконані роботи у листопаді 2020 року;

232 760,30 грн за актом № 111-7 від 04.12.2020 за виконані роботи у листопаді 2020 року;

27 690,02 грн за актом № 120-8 від 04.12.2020 за виконані роботи у грудні 2020 року (далі спірні акти форми КБ-2В).

За приписом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 цього Кодексу строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили настання зобов`язання з оплати виконаних за договором робіт з відтермінуванням платежу до 120 календарних днів після підписання актів виконаних робіт форми КБ-2В, актів форми КБ-3 та за умови надходження бюджетних коштів.

Однак, надходження бюджетних коштів не є тією подією, яка має неминуче настати, у зв`язку з чим настання зобов`язання з оплати за договором не може визначатися вказівкою на таку подію, оскільки умови договору повинні бути виконуваними.

Тому, виходячи з принципів розумності, добросовісності та справедливості, які є одними із загальних засад цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України), вимогами до умов договору (ст. 627 ЦК України) та елементами принципу верховенства права, яким керується суд при розгляді справи (ст. 11 ГПК України), враховуючи, що сторони чітко передбачили оплату робіт з відтермінуванням платежу до 120 календарних днів після підписання актів виконаних робіт форми КБ-2В та актів форми КБ-3, суд доходить висновку, що датою остаточної оплати відповідачем підрядних робіт за спірними актами форми КБ-2В є 05.04.2021 (з урахуванням частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України щодо закінчення строку, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день).

Відповідач своїх зобов`язань з остаточної оплати вартості виконаних позивачем робіт не виконав. Строк оплати є таким, що настав.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 554 060,46 грн є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Аналогічні приписи містяться у частині другій статті 343 Господарського кодексу України.

Заявлений до стягнення з відповідача штраф - 38784,00 грн, визначений позивачем відповідно до пункту 7.3 договору у розмірі 7% від заборгованості у сумі 554060,46 грн (554060,46 х 7% = 38784,23), а пеня у сумі 33107,01 грн розрахована ним із цих же договірних підстав із заборгованості у сумі 554060,46 грн за подвійною обліковою ставкою Національного банку України за період з 10.12.2020 по 26.05.2021 (а.с. 8).

За результатом перевірки правові підстави для зменшення чи відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафу у сумі 38784,00 грн відсутні.

За наслідком перерахунку заявленої до стягнення пені остання підлягає зменшенню й з урахуванням меж позовних вимог за період з 06.04.2021 по 26.05.2021 із заборгованості у сумі 554060,46 грн буде становити 11308,91 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у сумі 7647,85 грн розраховані позивачем за період з 10.12.2020 по 26.05.2021 із заборгованості у сумі 554060,46 грн (а.с. 8).

Судом встановлено, що початкова дата нарахування 3% річних визначена позивачем неправильно, так само як і при розрахунку пені.

За результатом здійсненого судом перерахунку 3% річних із заборгованості 554060,46 грн за період з 06.04.2021 по 26.05.2021 становлять 2322,50 грн.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати розраховані позивачем у сумі 31692,26 грн за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року із заборгованості у сумі 554060,46 грн (а.с. 9).

Щодо порядку розрахунку інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З огляду на викладене, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем та меж позовних вимог, правомірними є позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат тільки за квітень 2021 року. За результатом здійсненого судом перерахунку сума інфляційних втрат за квітень 2021 року із заборгованості у сумі 554060,46 грн, з урахуванням індексу інфляції 100,7%, становить 3878,42 грн.

За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 610354,29 грн, з яких: 554060,46 грн - основний борг, 11308,91 грн - пеня, 38784,00 грн штраф, 2322,50 грн - 3% річних, 3878,42 грн - інфляційні втрати.

Щодо підстав для зменшення неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених нормативних приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених правових норм також вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи: з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; терміну прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання та невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

За відсутності в законі переліку виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій.

При цьому винятковими є такі обставини, які дозволяють суду, а не зобов`язують його зменшити нараховані в силу закону чи договору штрафні санкції. Інакше нівелюється юридичне значення винятковості обставин та право суду на зменшення таких штрафних санкцій.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку. Тому, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення зобов`язання.

Застосування (неустойки) пені та штрафу сторони передбачили в договорі. Штраф та пеня, що підлягають стягненню з відповідача, не є занадто великими у порівнянні з невиконаним відповідачем грошовим зобов`язанням та відповідають правовій природі й призначенню неустойки як засобу стимулювання та забезпечення виконання договірного зобов`язання.

За чинним законодавством застосування неустойки не обумовлене збитками кредитора.

Посилання відповідача на відсутність його вини у порушенні зобов`язання з огляду на відсутність бюджетного фінансування не заслуговує на увагу.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За змістом частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин правові підстави для зменшення неустойки (штрафу та пені), що підлягає стягненню з відповідача, відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн.

Відповідно до частин першої третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження витрат на послуги адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021; детальний опис № 1 від 26.05.2021 виконання робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021 із визначеною та заявленою у підсумку сумою до стягнення 4 000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1072890, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1926 від 17.11.2008; квитанція до прибуткового касового ордеру № 259 від 26.05.2021 на суму 4000,00 грн (а.с. 60 - 64).

При цьому за змістом пункту 1 договору про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021 сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада" (далі - клієнт) доручає адвокату Лаврентьєву Євгену Олександровичу (далі - адвокат) надання адвокатського захисту, правової допомоги у вигляді ознайомлення із письмовими доказами, збирання чи витребування доказів, консультацій, складання процесуальних документів, формування комплектів процесуальних документів відповідно до вимог чинного процесуального законодавства, представництва інтересів клієнта в Господарському суді Дніпропетровської області з питання судового захисту прав клієнта, порушених внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язань Комунальним закладом "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової" Ка`янської міської ради за договором № 5/43 від 22.05.2020 про закупівлю робіт "Капітальний ремонт будівель Комунального закладу "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової" Кам`янської міської ради за адресою: м. Кам`янське, просп. Свободи, 42".

Розділом 4 договору про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021 передбачено порядок оплати послуг та витрат адвоката. Так, послуги адвоката оплачуються у вигляді гонорару в готівковій формі (пункт 4.1). Вартість послуг адвоката становить 800,00 грн за 1 годину виконання робіт чи надання послуг (пункт 4.2). Найменування та обсяг виконаних робіт чи наданих послуг зазначається в детальному описі виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, який складається щоразу за фактом виконання певних робіт (надання послуг) (пункт 4.3).

Згідно з детальним описом № 1 виконання робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021 адвокатом на користь позивача в межах укладеного ними договору були надані наступні послуги:

- консультування клієнта щодо правової позиції у справі, узгодження позовних вимог: кількість годин 0,25, вартість 1 години роботи - 800,00 грн, вартість послуг - 200,00 грн;

- складання позовної заяви (10 арк): кількість годин 4,75; вартість 1 години роботи - 800,00 грн, вартість послуг 3 800,00 грн.

Загальна сума наданих послуг за договором про надання правової допомоги від № 155/21 від 26.05.2021 4000,00 грн.

Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду разом із позовною заявою, тобто в межах передбаченого законом строку.

Здійснюючи аналіз заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд, з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 цього Кодексу, вважає реальними та розумними витрати на професійну правничу допомогу у цій справі у сумі 4 000,00 грн.

Визначаючи розмір судових витрат, що підлягає розподілу між сторонами, суд також враховує нормативні приписи частин першої, четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин сплачений позивачем судовий збір у сумі 9 979,37 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме у сумах 9155,31 грн та 3669,69 грн відповідно (610354,29х9979,37/665291,58 = 9155,31; 610354,29х4000,00/665291,58 = 3669,69).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада" до Комунального закладу "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г. Романової" про стягнення 665 291,58 грн, з яких: 554 060,46 грн - основний борг, 33 107,01 грн - пеня, 7 647,85 грн - 3% річних, 38 784,00 грн - штраф, 31 692,26 грн - інфляційні втрати, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Середня загальноосвітня школа № 5 ім. Г.Романової" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 42, ідентифікаційний код 23370343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки "Тріада" (51934, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Медична, буд. 33, кв. 1, ідентифікаційний код 41232451) основний борг у сумі 554 060,46 грн, пеню в сумі 11 308,91 грн, штраф у сумі 38 784,00 грн, інфляційні втрати в сумі 3 878,42 грн, 3% річних у сумі 2 322,50 грн, судовий збір у сумі 9 155,31 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 669,69 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.09.2021.

Суддя І.І. Колісник