РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2021Справа № 910/9088/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "TVD" до товариства з обмеженою відповідальністю "ТВД-Комплект" про стягнення 261 005,84 грн.,

за участі представників:

позивача: Бражник Є.В. за ордером від 26 липня 2021 року серії КВ № 808138;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "TVD" (далі - ТОВ "TVD") звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного у спрощений спосіб між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "ТВД-Комплект" (далі - ТОВ "ТВД-Комплект"") договору поставки позивач поставив останньому товар на загальну суму 602 412,00 грн. Оскільки ТОВ "ТВД-Комплект" оплату поставленої продукції здійснило лише частково, заборгувавши таким чином ТОВ "TVD" 140 000,00 грн., позивач, на підставі статей 526, 530, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 181, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму боргу, а також 41 569,05 грн. трьох процентів річних та 79 436,79 грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 червня 2021 року вищенаведену позовну заяву ТОВ "TVD" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9088/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 липня 2021 року задоволено клопотання ТОВ "ТВД-Комплект" від 14 липня 2021 року про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників сторін та витребування оригіналів письмових доказів, призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 19 серпня 2021 року, а також витребувано у ТОВ "TVD" оригінали (для огляду в судовому засіданні): видаткової накладної від 16 травня 2018 року № РН-0000502; рахунку-фактури від 15 травня 2018 року № СФ-0000691; генеральної довіреності від 2 січня 2018 року № 8; акта звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2018 року.

17 серпня 2021 року через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача від 16 серпня 2021 року № 16/08-21 про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 260 386,34 грн., з яких: 140 000,00 грн. - основний борг, 79 436,79 грн. - інфляційні втрати, 40 949,55 грн. - три проценти річних. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Також 17 серпня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні у Шевченківському районному суді міста Києва. Крім того, у своєму клопотанні представник відповідача зазначив про те, що він є єдиним представником ТОВ "ТВД-Комплект", а також те, що Довгань Б.В., який ознайомлювався з матеріалами справи, не є представником вказаного підприємства, оскільки не є адвокатом, а є помічником заявника.

У судовому засіданні 19 серпня 2021 року, розглянувши вищевказане клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа є малозначною, посилання представника відповідача на те, що у цій справі має приймати участь лише адвокат, спростовуються судом. Крім того, посилання представника відповідача на те, що він є єдиним представником ТОВ "ТВД-Комплект", не беруться судом до уваги, оскільки заявником не було надано жодних доказів на підтвердження даної обставини.

З огляду на вищенаведені нормативні приписи чинного законодавства, зважаючи на сплив встановленого законом граничного строку розгляду справи, а також беручи до уваги факт неявки в призначене засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, та недоведення поважних причин такої неявки, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою уповноваженого представника ТОВ "ТВД-Комплект".

У зв`язку з наведеними обставинами суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання.

У даному судовому засіданні представниця позивача підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та наполягала на їх задоволенні, а також надала суду для огляду оригінали документів, витребуваних ухвалою від 15 липня 2021 року.

Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подав, будь-яких додатвкових заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги те, що ТОВ "ТВД-Комплект" належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що між ТОВ "TVD" та ТОВ "ТВД-Комплект" був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

На виконання вказаної угоди ТОВ "TVD" на підставі рахунку-фактури від 15 травня 2018 року № СФ-0000691 згідно підписаної уповноваженими представниками сторін та скріпленої печаткою позивача видаткової накладної від 16 травня 2018 року № РН-0000502 поставило відповідачу товар на загальну суму 602 412,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями цих товаророзпорядчих документів. Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено належним чином засвідчену копію податкової накладної від 16 травня 2018 року № 49, поданої та зареєстрованої в установленому законом порядку щодо здійснення вказаної господарської операції по продажу відповідачу товару на зазначену суму.

Проте всупереч домовленостям ТОВ "ТВД-Комплект" оплату за поставлений товар здійснило не в повному обсязі та заборгувало таким чином останньому 140 000,00 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок та відповідних платіжних доручень.

13 травня 2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 12 травня 2021 року № 12/05-21 про виконання зобов`язання з оплати товару.

31 травня 2021 року ТОВ "TVD" було отримано відповідь на вищевказану вимогу від відповідача, в якій останній зазначив, що ТОВ "ТВД-Комплект" не виявило в себе документів, на які позивач посилався у своїх вимогах, в зв`язку з чим просив останнього надати належним чином завірені копії цих документів, зокрема, частково оплаченої видаткової накладної від 16 травня 2018 року РН-0000502 та генеральної довіреності від 2 січня 2018 року № 8.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 140 000,00 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до ТОВ "ТВД-Комплект" у частині стягнення з останнього вказаної суми основного боргу.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому товару, позивач також просив суд, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з ТОВ "ТВД-Комплект" 40 949,55 грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 18 травня 2018 року по 3 червня 2021 року, та 79 436,79 грн. інфляційних втрат, нарахованих за вищевказаний період.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що при здійсненні вказаних нарахувань трьох процентів річних та інфляційних втрат позивачем було помилково враховано в періоди розрахунку дні фактичних часткових проплат заборгованості. Здійснивши власний розрахунок вказаних компенсаційних виплат, суд дійшов висновку про те, що вірними сумами, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є 40 851,60 грн. трьох процентів річних та 77 756,79 грн. інфляційних втрат. Водночас у задоволенні вимог ТОВ "TVD" до ТОВ "ТВД-Комплект" про стягнення трьох процентів річних в розмірі 97,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 680,00 грн. слід відмовити.

За приписами частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За таких обставин вимоги ТОВ "TVD" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-249, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТВД-Комплект" (01103, місто Київ, вулиця Бойчука Михайла, будинок 23, квартира 21; ідентифікаційний код 35690167) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "TVD" (01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, будинок 23, квартира 21; ідентифікаційний код 23525886) 140 000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 40 851 (сорок тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн. 60 коп. трьох процентів річних, 77 756 (сімдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 79 коп. інфляційних втрат, а також 3 879 (три тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 13 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 серпня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко