ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

12 серпня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/467/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 , смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область

до відповідача ОСОБА_2 , смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область

про стягнення шкоди

За участю учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1,

Бочан І.П. - адвокат;

від відповідача: Яворський А.В. - адвокат.

Учасникам судового процесу оголошено склад суду.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд", відповідно до вимог статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

У судовому засіданні 12.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суть справи:

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10 246 808,00 грн та моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13.07.2020, для розгляду справи №921/467/20 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, на підставі частини 1 статті 174 ГПК України, для надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви.

30.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 29.07.2020 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, зокрема стягнення матеріальної шкоди у розмірі 9 094 800,00 грн та моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн ( вх. № 4957), на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України.

30.07.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява б/н від 30.07.2020 (вх. №4958) ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви ( з врахуванням клопотання про приєднання доказу до матеріалів справи ( вх. № 4845 від 27.07.2020)) , які визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.08.2020 відкрито провадження у справі №921/467/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.09.2020.

Також, даною ухвалою позов в частині позовних вимог: стягнення матеріальної шкоди у розмірі 9 094 800,00 грн та стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, залишено без розгляду на підставі статті 226 ГПК України.

Ухвалою суду від 07.10.2020 зупинено провадження у справі № 921/467/20 до закінчення перегляду Верховним судом в складі Касаційного цивільного суду в касаційному порядку ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2020 та постанови Тернопільського апеляційного суду від 08.07.2020 у цивільній справі № 607/4633/20. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 921/467/20.

13.07.2021 ОСОБА_1 подано до суду клопотання (вх. № 5801) про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копію постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі №607/4633/20.

Ухвалою суду від 03.08.2021 поновлено провадження у справі №921/467/20 та призначено підготовче засідання на 12.08.2021.

Позивач та представник позивача в підготовче засідання 12.08.2021 з`явилися, підтримали клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (вх. №6502 від 09.08.2021).

Також, в поданому клопотанні позивач просить повернути з Державного бюджету України судовий збір сплачений за подання позовної заяви, відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Представник відповідача у підготовче засідання 12.08.2021 з`явився, щодо клопотання про закриття провадження у справі поклався на думку суду.

Суд, дослідивши подану заяву та матеріали справи, дійшов висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав:

Відповідно до частини 2 статті 185 ГПК України передбачено право суду постановити за результатами підготовчого засідання ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Судом встановлено, що підставою подання даного позову є ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2020 та постанова Тернопільського апеляційного суду від 08.07.2020 у цивільній справі № 607/4633/20.

Так, 11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9 134 168 грн та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2020 у справі № 607/4633/20 у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено. Роз"яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Тернопільської області.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 08.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.03.2020 у справі №607/4633/20 - залишено без змін.

Проте, ОСОБА_1 не погодившись з вказаними судовими актами подала касаційну скаргу до Верховного суду для їх перегляду.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.09.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 607/4633/20.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі №607/4633/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 липня 2020 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2020 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 08 липня 2020 року втрачають законну силу.

Правова позиція Верховного суду в даній постанові така.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 920/50/19 (провадження № 12-129гс19) зазначено, що "суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин. Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх. Суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому правовий статус ФОП не впливає на правовий режим майна, що перебуває у власності фізичної особи".

Аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що підставами звернення до суду ОСОБА_1 зазначала те, що відповідач, який усупереч її волі використовує належне їй нерухоме майно і відмовляється сплачувати справедливу орендну плату, порушує її права саме як власника нежитлових приміщень, що призвело до недоотримання нею доходу та завдання їй моральних страждань.

Оскільки позовна заява мотивована порушенням прав позивачки як власника нерухомості, даний спір з урахуванням вищенаведених висновків Великої Палати Верховного Суду належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а тому провадження у справі №921/467/20 підлягає закриттю, на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 3 статті 231 ГПК України).

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене, заява позивачки ОСОБА_1 (вх. № 6252 від 14.09.2020) та клопотання відповідача ОСОБА_2 (вх. №6311 від 15.09.2020) залишаються без задоволення.

Щодо судового збору у розмірі 17 280,12 грн, суд зазначає наступне:

Згідно частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.05.2019 у справі №904/9628/17.

Так, позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. №6502 від 09.08.2021) про повернення з Державного бюджету України судового збору, відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Отже, враховуючи закриття провадження у справі №921/467/20, а тому судовий збір у розмірі 17 280,12 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України ""Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 визначено порядок повернення сплачених сум судового збору, зокрема статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним. У її застосуванні господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ. В усіх наведених випадках за необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до Державного бюджету України (пп.5.2.).

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Факт зарахування сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 17 280,12 грн до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується Виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованими Господарським судом Тернопільської області ( містяться в матеріалах справи).

Керуючись ст. 123, ст. 130, п.1 ч.1 ст. 231 , ст. ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , Законом України "Про судовий збір" , суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №921/467/20.

2. Повернути ОСОБА_1 , смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України - 17 280,12 грн судового збору сплаченого згідно квитанцій № 56549188 від 10.07.2020; № 58139461 від 29.07.2020 та №58154251 від 29.07.2021 за подання позовної заяви.

3. Дана ухвала є підставою для повернення судового збору із Державного бюджету України.

4. Оригінал ухвали надіслати позивачу - ОСОБА_1 , смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область та копію ухвали надіслати відповідачу - ОСОБА_2 , смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано "26" серпня 2021 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець