ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2544/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", м. Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", м. Харків
про стягнення 24 533,58 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мега-Гарант" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 24 533,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 13 травня 2020р. на а/д Харків - Сімферополь - Алушта автомобілем марки «ВАЗ 21093» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль марки «Schmitz SK024» д/н НОМЕР_2 , (поліс №250594062.19), що належить ТОВ «ОТП Лізинг» під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідок Національної поліції про ДТП та постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.20р, Справа №189/521/20 ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_1 . ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було сплачено страхове відшкодування за вирахуванням франшизи - 20 263,30грн. на підставі рахунку №2003093 від 14.05.20р. ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» у розмірі 27 133,58грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/2544/21. Постановлено розгляд справи № 922/2544/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві, згідно статті 251 ГПК України, строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та на підставі ч. 4 ст. 250 ГПК України встановлено відповідачу строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподанням відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не поданням позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України. Встановлено позивачеві, згідно статті 251 ГПК України, строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, суд зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.06.2021 була направлена на адресу відповідача та отримана останнім 12.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

13 травня 2020р. на а/д Харків - Сімферополь - Алушта автомобілем марки «ВАЗ 21093» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль марки «Schmitz SK024» д/н НОМЕР_2 , (поліс №250594062.19), що належить ТОВ «ОТП Лізинг» під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні ушкодження.

Відповідно до довідок Національної поліції про ДТП та постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.20р, Справа №189/521/20 ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_1 .

ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування.

На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було сплачено страхове відшкодування за вирахуванням франшизи - 20 263,30грн. на підставі рахунку №2003093 від 14.05.20р. ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» у розмірі 27 133,58 грн.

Відповідно до полісу МТСБУ автомобіль марки «ВАЗ 21093» д/н НОМЕР_1 , був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент ДТП, була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант »(поліс № АО/002549698) з лімітом відповідальності 130 000грн та франшиза - 2 600,00 грн. за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

АТ «СК «ІНГО» звернулася до АТ « СК «Мега-Гарант» з претензією №2524282 від 04.12.2020р., про що свідчить повідомлення про вручення даної претензії 08.12.20р. та підпис на рекомендованому повідомленні, однак ніякої відповіді не було отримано.

Позивач стверджує, що відповідач вимоги претензії не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" (далі Закон) визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У частині 1 статті 25 Закону визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Статтею 29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі ст. 29 та п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

У справі що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право вимоги якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

У даному випадку, розмір заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП визначено Страховим актом №2703247 від 11.08.2020 та становить 27133,58грн. Дана сума відшкодована позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №12816

В силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону відповідач має відшкодувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування за виключенням франшизи.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір франшизи відповідача в даному випадку становить 2600,00грн. Таким чином, відповідач має відшкодувати позивачу 24533,58грн.

Приймаючи до уваги, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 24533,58грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, і реалізував своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до відповідача про виплату страхового відшкодування, враховуючи фактичний перехід права вимоги відшкодування шкоди від потерпілої особи до страховика, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована в АТ «СК «Мега Гарант» згідно полісу АО № 002549698, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача в порядку регресу суми майнової шкоди у розмірі 24533,58грн.

За таких обставин, за результатами розгляду справи з відповідач на користь позивача підлягають стягненню 24533,58грн. майнової шкоди (тобто страхового відшкодування в порядку суброгації).

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 9, 16, 20, 25, 27 Закону України "Про страхування" та ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст. ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, код 30035289) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 33, ) страхове відшкодування в порядку суброгації у розмірі 24533,58грн., а також 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.08.2021 року.

Суддя О.В. Смірнова