ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. ЧернівціСправа № 926/1782/21

Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Чупрун М.М. розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 926/1782/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"

до Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості у сумі 142 998,79 грн.

представники сторін:

від позивача Ларькіна Г.В. представник.

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" звернулося з позовом до Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про стягнення заборгованості за Договором на постачання природного газу № 36 від 11.02.2021 р. в сумі 142 998,79 грн., що складається з: основного боргу в сумі 139 543,95 грн., пені в розмірі 2 811,36 грн., та 3% річних в сумі 643,48 грн.

Позовні вимоги мотивуються тим, що на виконання умов Договору на постачання природного газу № 36 від 11.02.2021 р. укладеного між сторонами, позивач поставив, а відповідач прийняв товар природний газ, однак, умови договору відповідачем повністю не виконанні, кошти за товар не сплачені, що призвело до виникнення вищевказаної заборгованості, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути суму позову з відповідача.

Витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 року позовну заяву передано судді Миронюку С.О.

Ухвалою суду від 05.05.2021 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26.05.2021 р.

26.05.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнає частково, в частині оплати вартості поставленого природного газу в розмірі 104160,38 грн., в решті позовних вимог в тому числі щодо сплати пені та 3 відсотків річних, не погоджується, оскільки відповідачем станом на 15.02.2021 р. спожито 15,644484 тис. куб.м. згідно акту № 362-П від 25.03.2021 р. підписаного сторонами на суму 142396,09 грн. Платіжним дорученням № 63 від 30.03.2021 р. проведено оплату за фактично посталений природний газ на підставі Договору № 36 від 11.02.2021 р. в розмірі 142396,09 грн. Об`єм природного газу, посталений після 15 лютого в розмірі 11,44368 тис.м.куб поставлено в період з 16 по 23 лютого 2021 року без укладення сторонами договору. Відповідач погоджується що ним додатково спожито об`єм природного газу в кількості 11,44368 тис. м.куб.в період з 16 лютого по 23 лютого 2021 року по ціні 9102,00 грн. на загальну суму 104160,38 грн. проте, не має можливості оплатити, на підставі договору № 36 від 11.02.2021 року оскільки в договорі зазначено строк постачання до 15 лютого 2021 р., а з 16 лютого 2021 р. відповідачем укладено договір на постачання природного газу з новим постачальником.

Ухвалою суду від 26.05.2021 р. відкладено підготовче судове засідання на 16.06.2021 р.

11.06.2021 р. представник позивача через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В наданому клопотанні представник позивача просить забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції поза межами приміщення Господарського суду Чернівецької області з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon.

Ухвалою суду від 14.06.2021 р. задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" про участь у справі в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 16.06.2021 р. відкладено підготовче засідання на 05.07.2021 р.

В судовому засіданні 05.07.2021 р. представник позивача просив продовжити підготовче провадження для підготовки та подачі письмової відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 05.07.2021 р. відкладено підготовче судове засідання на 04.08.2021 р.

Ухвалою суду від 04.08.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.08.2021 р.

В судовому засіданні 17.08.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Окрім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

При цьому суд приймає до уваги, що застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання та при цьому - на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а ним, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності його представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" (постачальник) та Неполоковецькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області (споживач) укладено Договір № 36 на постачання природного газу.

За умовами п. 1.1. Договору позивач зобов`язується передати у власність відповідача природний газ (далі газ), а відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Плановий обсяг постачання газу 21000 куб. м. (1.2. Договору).

Згідно із п. 3.2.-3.3. Договору ціна газу становить 9102,00 грн. з ПДВ за 1000 куб. м., у тому числі 1517,00 грн. ПДВ. Вартість замовлення (бронювання) потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) на момент укладення договору за 1000 кубічних метрів становить 136,58 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) - 27,31 грн., що разом з ПДВ складає 163,89 грн.

У відповідності до п. 2.9. Договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати позивачу копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) газу відповідачу за розрахунковий період , що складний між оператором ГРМ та відповідачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ (п. 2.10.-2.13. Договору).

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 08.00 години першого дня місяця до 08.00 години першого дня наступного місяця включно (пункт 4.1. договору).

У відповідності до п. 11.1. Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині постачання газу з 15.01.2021 року до 15.02.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до 15.03.2021 р.

Відповідно до п. 11.2. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною з сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Суд відмічає, що на день розгляду спору, докази визнання правочину у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 174 Господарського кодексу України унормовано, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У матеріалах справи містяться Акт № 1687 від 28.02.2021 року про приймання-передачі природного газу до Договору на постачання природного газу від 11.02.2021 року № 36, згідно якого сторони погодили, що позивач у лютому 2021 року передав, а відповідач прийняв газ обсягом 27,08816 тис. куб. м. на загальну суму 246556,43 з ПДВ.

Таким чином, суд констатує, що позивач належно виконав свої зобов`язання за Договором та поставив відповідачу у лютому 2021 року 27,08816 тис. куб. м. газу. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків № 793 від 25.03.2021 р. за відповідачем станом на 01.02.2021 р. існує заборгованість в сумі 84129,52 грн.

Відповідачем 12.03.2021 р. через кур`єрську доставку Нової пошти отримано рахунок № НОМЕР_1 та Акт приймання-передачі природного газу № 1687 від 28.02.2021 р. Оскільки підписаний примірник Акту № 1687 або письмова відмова від його підписання відповідачем на адресу не надсилались, то відповідно до приписів п. 2.13. Договору даний акт вважається підписаним.

Розділом IV Договору сторони обумовили порядок проведення розрахунків, а саме:

4.2. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

4.3. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.4. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.5. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу з урахуванням вартості замовлення (бронювання) потужності.

4.6. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

4.7.У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за Договором.

4.8. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

В порушення умов Договору, відповідачем надані послуги сплачені лише частково, на суму 191 142,00 грн. (в період 10.03.-31.03.2021 р.), відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 139543,95 грн.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із загальними положеннями про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691 Цивільного кодексу України), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

В супереч укладеному Договору, відповідач свої зобов`язання по оплаті за поставлений природний газ в повному обсязі не виконав, що призвело до виникнення основної заборгованості в розмірі 139 543,95 грн.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем договірного зобов`язання з оплати отриманого природного газу на суму 139 543,95 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем договірних зобов`язань в цій частині.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із даних законодавчих положень, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, зазначає, що він розрахований вірно. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 643,48 грн 3% річних.

Згідно з приписами пунктів 3, 4 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 6.2.1. у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

З урахуванням пункту 6.2.1. Договору, статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, частини шостої статті 232 Господарського кодексу України позивач вимагає стягнути з відповідача 2 811,36 грн. пені, що також належить стягнути з відповідача.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Всупереч наведеним нормам, відповідачем позовні вимоги спростовані не були, докази припинення дії Договору на постачання природного газу № 36 від 11.02.2021 р. не подавались.

З огляду на вказані обставини, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників процесу, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області (59330, Кіцманський район, смт. Неполоківці, вул. Головна, 7, код 04417033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" (04080, м. Київ вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, код 34933742) заборгованість в сумі 139 543,95 грн., 2811,36 грн. пені. 643.48 гри. 3% річних та судовий збір в розмірі 2270,00 гри.

3. З набранням рішення законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

У судовому засіданні 17.08.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повний текст рішення складено та підписано 26.08.2021 року.

Суддя С.О. Миронюк