УХВАЛА

30 серпня 2021 року

м. Київ

Справа № 918/1131/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Олексюк Г .Є., Маціщук А. В., Петухов М. Г.

від 07.07.2021

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" в особі Титечка Юрія Тарасовича

до ОСОБА_1

про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Титечко Юрій Тарасович, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО", звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604, 30 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 07.07.2021 Північно-західний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604,30 грн. Прийняв нове рішення, яким позов задовольнив частково: присудив до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" 2 900 556,76 грн збитків (упущеної вигоди), 43 417,19 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 46 736 грн витрат за проведення судової економічної експертизи. В решті рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20 залишив без змін з мотивів, викладених у постанові.

20 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20, якою присуджено до стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО", зокрема, 2 900 556,76 грн збитків (упущеної вигоди) та залишити рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20 в силі.

Перевіривши матеріали касаційної ОСОБА_1 , Судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставою касаційного оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду, а саме: в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/422/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383-2010.

Однак ОСОБА_1 не зазначив яку саме норму (норми) права застосував суд апеляційної інстанцій без урахування висновків, викладених в наведених постановах.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовної заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та залишити в силі рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20, тобто оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення з нього 2 900 556,76 збитків (упущеної вигоди), то при зверненні з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 судовий збір підлягав оплаті у розмірі 87 016,70 грн (1,5% від 2 900 556,76 грн * 200%).

Однак до касаційної скарги ОСОБА_1 не додано доказів сплати судового збору, проте заявлено клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 5% відсотків його доходу - 2 980,23 грн. В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник посилається на складне матеріальне становище, оскільки він є людиною похилого віку, а розмір судового збору перевищує 5% відсотків його річного доходу, на підтвердження чого надає довідку про доходи з Рівненського об`єднаного управління ПФУ у Рівненській області № 5192 8211 8917 0308 із зазначенням відомості про пенсію за період січень 2020 року - грудень 2020 року та довідку про доходи з Рівненського об`єднаного управління ПФУ у Рівненській області № 7278 1029 8072 9213 із зазначенням відомості про пенсію за період січень 2021 року - червень 2021 року.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" прямо передбачено право суду, зокрема, звільнити від сплати судового збору саме позивача - фізичну особу, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, або якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 5% відсотків його доходу - 2 980,23 грн, Суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки скаржник не є позивачем у справі, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Посилання скаржника на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/4538/15, ухвалах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 903/182/15 та від 25.03.2019 у справі № 904/3994/18 Судом до уваги не беруться, оскільки в зазначених судових рішення суд касаційної інстанції дотримувався позиції, що відмова у задоволенні клопотання про відстрочення/розстрочення чи зменшення сплати судового збору, не заважає розгляду справи та захисту прав та інтересів учасника справи, а сама сплата судового збору за подання заяви/скарги передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України, Законом і не може вважатися обмеженням доступу до суду, що узгоджується із рішеннями Європейського суду у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001, у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010 та пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тощо.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, шляхом:

- зазначення норми (норм) права, яку застосував суд апеляційної інстанцій без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383-2010 та у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/422/18;

- надання Суду доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 у встановленому законом порядку і розмірі, а саме в сумі 87 016,70 грн.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

У зв`язку із залишенням касаційної скарги ОСОБА_1 без руху, клопотання про зупинення виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 до 5% відсотків його доходу - 2 980,23 грн.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. А. Кролевець

О. О. Мамалуй