ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/626/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел"

до відповідача: Приватного підприємця Сенька Андрія Богдановича

про стягнення заборгованості в сумі 21 655 грн 03 к.

встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного підприємця Сенька Андрія Богдановича про стягнення заборгованості в сумі 21655 грн 03 к.

Ухвалою суду від 01.07.21 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк: у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позов, 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для надання суду заперечення; п`ять днів з дня отримання ухвали на подання суду відповідної обґрунтованої заяви (клопотання) у разі наявності у відповідача заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін.

Зазначена ухвала направлена відповідачу у відповідності до вимог ГПК України рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за юридичною та фактичною адресами, зазначеними позивачем в позовній заяві, а також у ЄДРЮОФОПГФ, та вручена відповідачу 10.07.20, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (вх. номер повідомлення 11847/21 від "19" липня 2021 р. ).

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у встановлений судом строк (15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання ухвали ) відзиву на позов не подав.

За змістом ч.3ст.252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Верховний Суд у справі № 916/3188/16 зазначив, що держава в особі судових органів має забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту. Заінтересовані особи, в свою чергу, повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

У відповідності до ч.3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Обставини справи, дослідження доказів.

03.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Гравел» (Постачальник, Позивач) та Приватним підприємцем Сеньк Андрієм Богдановичем (Відповідач) укладено Договір поставки №41 від 03.01.19.

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Термін дії договору - до 31.12.19, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов"язань(п.9.1 договору).

Згідно з п.1.1 даного договору Постачальник передає, а Покупець приймає та оплачує нерудні будівельні матеріали (товар), зазначений у видаткових накладних.

На виконання договірних зобов"язань Позивачем передано, а Відповідачем, у свою чергу, - прийнято у власність нерудні будівельні матеріали загальною вартістю 20700,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковим накладними:

від 26.04.2021 № 395 - на загальну суму 6100,00 грн

від 22.03.2021 № 145 - на загальну суму 7300,00 грн.;

від 22.03.2020 № 151 - на загальну суму 7300,00 грн..

Згідно п.3.2. Договору остаточна ціна Товару визначається в видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Підписавши видаткову накладну Відповідач тим самим висловлює свою згоду по вартості отриманого Товару.

Згідно з п.3.3, 3.4 договору Покупець оплачує ціну товару, визначену у видатковій накладній, на підставі виставленого рахунку-фактури шляхом 100% передоплати або не пізніше 3-х календарних днів з дати поставки товару.

Претензій щодо якості та кількості поставленого товару і щодо оформлення видаткових накладних матеріали справи не містять.

Однак, в порушення договірних зобов`язань, у передбачені Договором строки Відповідачем не проведено оплату за поставлений Товар, відтак станом на 28.06.2021 заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений в рамках укладеного договору товар складає 20700,00 грн.

З метою врегулювання спору в добровільному порядку Позивачем на адресу Відповідача надіслано письмову Претензію №30-05/21 від 24.05.2021 щодо сплати заборгованості за Договором поставки та штрафних санкцій, відповіді на яку матеріали справи не містять.

У зв"язку з порушенням Відповідачем прийнятих на себе зобов"язань Позивачем нараховано 791,70 грн. пені та 169,33 грн. 3% річних за період з 25.03.21 по 28.06.21.

Доказів погашення заборгованості Відповідачем матеріали справи не містять.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Зі змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

В силу приписів статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами у справі договір поставки №41 від 03.01.19 є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення закріплено і у статті 712 Цивільного кодексу України.

Таким чином, між сторонами у справі на підставі наведених норм закону виникли правовідносини, які за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки, тому до них слід застосовувати відповідні положення Цивільного та Господарського кодексів України.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець, у свою чергу, набуває право вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити його оплату.

В силу положень ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. ст. 598, 599 ЦКУ зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору

Підписавши видаткові накладні, Відповідач зобов`язався згідно п.3.4. Договору сплатити поставлений Товар шляхом 100% передоплати, або не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати поставки товару Позивачем.

Приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач не довів суду відсутності своєї вини у порушенні прийнятих на себе зобов"язань.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Таким чином, сторони договору, керуючись ст.547 Цивільного кодексу України та п.6 ст.232 ГК України, у п.5.2 Договору погодили сплату відповідачем пені за порушення грошового зобов"язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв"язку з порушенням Відповідачем прийнятих на себе зобов"язань Позивачем нараховано 791,70 грн. пені та 169,33 грн. 3% річних за період з 25.03.21 по 28.06.21.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені та 3% річних та встановлено, що в розрахунку суду сума пені та 3% річних є меншими, ніж заявлено позивачем до стягнення, відтак позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних суд задовольняє за розрахунком суду, у розмірі 707,77грн. пені та 163, 33 грн. 3% річних.

Висновок суду.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується документально, позовні вимоги в частині основного боргу підлягають до задоволення у повному обсязі, в частині пені та 3% річних - частково, за розрахунком суду, у розмірі 707,77грн. пені та 163, 33 грн. 3% річних. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270,00рн., що підтверджується платіжним дорученням №1873 від 29.06.21.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" до приватного підприємця Сенька Андрія Богдановича про стягнення заборгованості в сумі 21655 грн 03 к.

Стягнути з приватного підприємця Сенька Андрія Богдановича (юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ГРАВЕЛ» (юридична адреса м. Львів, вул. Сірка буд. 21 кв.15, , фактична адреса: м.Надвірна, вул. Шевченка 94, Івано - Франківська область) 20700,00(двадцять тисяч сісмсот гривень) заборгованості за договором поставки №41 від 03.01.2019, 707,77(сімсот сім гривень сімдесят сім копійок) пені, 163,33(сто шістдесят три гривні тридцять три копійки) 3% річних, а також 2261,20 ( дві тисячі двісті шістдест одну гривню) судового збору.

Судовий збір у розмірі 8,80грн. залишити за позивачем.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.08.2021

Суддя П. Я. Матуляк