ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/752/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О.,

розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства "Мурка" про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовною заявою Селянського (фермерського) господарства "Мурка" (35713, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Спасів, вул. Сагайдачного, 58, )

до відповідача Мізоцької селищної ради (35740, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Мізоч, вул. Тараса Якимчука, 12, )

про визнання недійсним рішення Мізоцької селищної ради

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Селянське (фермерське) господарство "Мурка" (далі Господарство) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Мізоцької селищної ради (далі Рада) про визнання недійсним рішення відповідача.

У позовній заяві Господарства міститься заява про забезпечення позову, відповідно до якої останнє просить вжити заходів забезпечення позову про визнання недійсним рішення Ради, шляхом:

1) заборони державним кадастровим реєстраторам реєструвати земельні ділянки на підставі:

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_5 , жительці С. Стеблівка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення до виконання рішення суду у даній справі відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України;

2) зупинення дії рішення №431 від 18.08.2021 Мізоцької селищної ради до виконання рішення суду у даній справі відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існує реальна загроза того, що продовження виконання оспорюваного рішення Ради призведе до зникнення земельної ділянки з кадастровим :02:003:0035, як об`єкту цивільних прав позивача, відтак незастосування таких заходів забезпечення позову, до вирішення спору, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши заяву Господарства про вжиття заходів забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про визнання недійсним рішення Ради №431 від 18.08.2021 "Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035), гр. ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035), гр. ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035), гр. ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_1 , земельної ділянки орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) та гр. ОСОБА_5 , жительці С. Стеблівка земельної ділянки орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035).

Предметом позову є, визнання недійсним вказаного рішення Ради, з огляду на те, що останнє прийняте з порушенням норм закону, є протиправним та підлягає визнанню недійсним, оскільки впливає на права та обов`язки позивача, так, як земельна ділянка загальною площею 9,568 га кадастровий номер :02:003:0035 належить на праві постійного користування Господарству, що позивач підтверджує доданими до справи доказами та посилається на судову практику Верховного Суду, що склалась з цього питання.

Заявник зазначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. В даному випадку формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України).

Отже, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Як вже встановлено судом, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним рішення Ради.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З огляду на положення ст.ст. 13, 74, 80 ГПК України, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

В свою чергу слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

За таких обставин, оскільки, заявником доведено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд погоджується з твердженнями позивача наведеними у заяві, про те, що здійснення державної реєстрації проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі оспорюваного рішення Ради може призвести до зникнення земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0035 площею 9,568 га, як об`єкта цивільних прав, оскільки наслідком виконання оспорюваного рішення Ради передбачається відведення у власність громадянам земельних ділянок площею по 1,9136 га кожному, саме з земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0035 площею 9,568 га.

Доводи позивача, достатньо свідчать про існування реальної загрози знищення земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0035 площею 9,568 га, права на які як заявляє позивач належать йому, як об`єкта цивільних прав, у разі подальшої реалізації оспорюваного рішення Ради, що ускладнить захист та поновлення прав позивача в межах одного судового провадження у разі задоволення даного позову.

Відтак, до встановлення законності прийнятого Радою рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, а саме, стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0035, з підстав наведених у позовній заяві, є доцільним та виправданим застосування заходів забезпечення позову про які просить заявник.

На момент розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні будь-які докази, які б спростовували позицію позивача.

Суд констатує також, що обрані позивачем заходи забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, тобто є адекватними та спроможні захистити права та законні інтереси сторін при вирішенні справи по суті.

Відповідно до частин 1-3 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Разом з тим, з аналізу частини 4 статті 141 ГПК України вбачається, що особа може звернутись з клопотанням про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування.

Доказів, що вказували б на можливі збитки, яких може зазнати відповідач чи інші особи, та їх розмір, на момент вирішення питання про забезпечення позову матеріали справи не містять.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність, на момент розгляду заяви про забезпечення позову, підстав для застосування зустрічного забезпечення, так як суд наразі не вважає, що забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору може завдати збитки відповідачу.

В той же час, відповідач не позбавлений права звернутись до суду з обґрунтованими клопотаннями про зустрічне забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що заходи забезпечення позову є у будь якому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідачі не позбавлені можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Керуючись статтями 136-140, 144, 145, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Селянського (фермерського) господарства "Мурка" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

1) Заборонити державним кадастровим реєстраторам реєструвати земельні ділянки на підставі:

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

- проекту із землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_5 , жительці С. Стеблівка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9136 га (кадастровий номер :02:003:0035) за рахунок земель сільськогосподарського призначення;

2) Зупинити дію рішення Мізоцької селищної ради №431 від 18.08.2021 "Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства".

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Стягувачем за даною ухвалою є: Селянське (фермерське) господарство "Мурка" (35713, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Спасів, вул. Сагайдачного, 58, ).

Боржником за даною ухвалою є: Мізоцька селищна рада (35740, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Мізоч, вул. Тараса Якимчука, 12, ).

Копію ухвали направити сторонам та Головному управлінню Держгеокадастру в Рівненській області (33000, вулиця Симона Петлюри, 37, Рівне) для забезпечення виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 03.09.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич