Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
"26" серпня 2021 р. м. Житомир Справа № 20/906/43-Б/13-Г (906/1549/20)
Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши без виклику учасників судового процесу заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали в межах справи за заявою ОСОБА_1 від 19.10.2019 до Приватного підприємства "Бізнес Тріумф", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватер Фор", Товарної біржі "Наша" про визнання недійсними результатів аукціонів з продажу майна Приватного підприємства "Бізнес Тріумф" та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -
Клопотання про проведення судового засідання за участі представників сторін не заявлялось
Рішенням господарського суду від 22.07.2021 заяву ОСОБА_1 від 19.10.2019 з урахуванням заяви від 04.02.2021 про визнання недійсними результатів аукціонів з продажу майна Приватного підприємства "Бізнес Тріумф" (далі - ПП "Бізнес Тріумф", боржник, банкрут), визнання недійсними договорів купівлі-продажу задоволено частково; визнано недійсними результати аукціону, проведеного 28.09.2016 Товарною біржею "Наша" з продажу майна ПП "Бізнес Тріумф", оформлені протоколом № 6-019 від 28.09.2016; визнано недійсним договір № 1 купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 28.09.2016, укладений між ПП "Бізнес Тріумф" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ватер Фор" (далі - ТОВ "Ватер Фор"); визнано недійсними результати аукціону, проведеного 18.11.2016 Товарною біржею "Наша" з продажу майна ПП "Бізнес Тріумф", оформлені протоколом № 6-035 від 18.11.2016; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, укладений 10.03.2017 між ПП "Бізнес Тріумф" та ТОВ "Ватер Фор", посвідчений Олефіром Романом Васильовичем - приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 720; у задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з ПП" Бізнес Тріумф" на користь ОСОБА_1 8033,00 грн судового збору.

26.07.2021 до господарського суду від представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. надійшла заява від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали з доданими документами, в якій заявник просить розподілити судові витрати в частині витрат на правову допомогу, а саме стягнути із ТОВ "Ватер Фор" 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правову допомогу на 09.08.2021 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 09.08.2021 відкладено розгляд вказаної заяви; призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правову допомогу на 26.08.2021 о 12:00 год.

26.08.2021 на електронну пошту господарського суду надійшли заперечення ТОВ "Ватер Фор" від 25.08.2021 щодо заяви від 26.07.20121 про ухвалення додаткової ухвали у яких зазначено наступне:

- заява від 26.07.2021 надіслана учасникам справи та суду не підписана електронним цифровим підписом, тому її слід залишити без розгляду;

- ТОВ "Ватер Фор", хоч і є відповідачем у справі, не порушило жодних прав ОСОБА_1, які є пов`язані із даним спором. Процедура зняття арешту накладеного у межах кримінального провадження може бути порушена лише ліквідатором ПП "Бізнес Тріумф" Козієм В.Ю. Відтак, заява про стягнення коштів за відшкодування витрат на правничу допомогу має бути адресована саме ліквідатору ПП "Бізнес Тріумф" Козію В.Ю., а заяву від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали має бути залишено без розгляду та повернуто заявнику;

- договір від 07.06.2021 № 3-06/21 про надання правничої допомоги не розпочав свою дію, так як згідно пункту 5 вказаної угоди передбачено його дію до 31.12.2020 - дати, що минула;

- правнича допомога надана адвокатом Стасишином Р.М., який діє на підставі неіснуючого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЛВ №001258 від 09.11.2018;

- враховуючи, що тривалий час ОСОБА_1. самостійно здійснював підготовку процесуальних документів, брав участь у судових засіданнях, ТОВ "Ватер Фор" зроблено висновок, що ОСОБА_1. не потребує правничої допомоги. Адвокатом Стасишиним Р.М. не було підготовлено і подано жодного процесуального документу та не надано жодних пояснень по справі, окрім заяв про участь у судовому засіданні в режимі відео конференцій та кількох реплік щодо руху справи без участі сторони відповідача. Надані адвокатом послуги по ознайомленню з матеріалами справи, наданню консультацій щодо правової позиції та подальшого перебігу справи з кількістю витраченого часу 1 година 15 хвилин, а також 3 години 45 хвилин участь в засіданнях є необґрунтованими. У акті необґрунтовано визначена сума за надані правничі послуги, така сума не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг;

- документи, надані суду та сторонам, належним чином не засвідчені, не підписані та не надіслані адвокатом Стасишиним Р.М.;

- не можливо визначити обсяг повноважень голови Адвокатського об`єднання "Справедливість" на підписання договору про надання правничої допомоги та відповідних додатків до нього.

За викладених обставин у сукупності, ТОВ "Ватер Фор" зазначено про необхідність відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статі 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Стасишин Р.М. звернувся до господарського суду з заявою від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали, у якій просив вирішити питання стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді, до якої додав докази про обсяг та вартість наданої правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн, а саме:

- копію договору про надання правничої допомоги від 07.06.2021, укладеного між ОСОБА_1. та Адвокатським об`єднанням "Справедливість", за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу;

- копію додатку №1 від 07.06.2021 до договору № 3-06/21 від 07.06.2021 про надання правничої допомоги, згідно з яким Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в Господарському суді Житомирської області у справі № 20/906/43-Б/13-Г (906/1549/20);

- копію акту від 22.07.2021 №1 про надані послуги, який є детальним описом робіт і містить інформацію про прийняття клієнтом робіт і їх вартості: ознайомлення з матеріалами справи 1 год. 15 хв, вартість 2 500,00 грн; участь у судових засіданнях 08.06.2021, 01.07.2021 та 19.07.2021, 1 засідання - 1 год. 15 хв, всього: 3 год. 45 хв. - 7 500,00 грн;

- копію квитанції від 23.07.2021 № ПН1275149 про оплату згідно договору про надання правової допомоги від 07.06.2021 № 3-06/21 на суму 10 000,00 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЛВ №001258 від 17.12.2018

- копію роздруківки інформації стосовно адвоката Стасишина Р.М. із сайту Національної асоціації адвокатів України.

Одним з відповідачів - ТОВ "Ватер Фор" надіслано до суду заперечення від 25.08.2021 щодо заяви від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали у яких зазначено, серед іншого, що ТОВ "Ватер Фор", хоч і є відповідачем у справі, не порушило жодних прав ОСОБА_1, які є пов`язаними з даним спором. Процедура зняття арешту накладеного за час кримінального провадження може бути порушена лише ліквідатором ПП "Бізнес Тріумф" Козієм В.Ю. Відтак, заява про стягнення коштів за відшкодування витрат на правничу допомогу має бути адресована саме ліквідатору ПП "Бізнес Тріумф" Козію В.Ю.

Господарський суд погоджується з доводами ТОВ "Ватер Фор" про неможливість покладення на товариство судових витрат ОСОБА_1 на правову допомогу з огляду на наступне.

За змістом пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України, в якій визначені правила розподілу судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено також дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок, здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. Процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Суд має застосовувати приписи частини 9 статті 129 ГПК України за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі № 905/717/20.

У мотивувальній частині рішення Господарського суду Житомирської області від 22.07.2021 у справі № 20/906/43-Б/13-Г (906/1549/20) судом встановлено, що у межах кримінального провадження на майно ПП "Бізнес Тріумф" було накладено арешти. Наявність кримінальних арештів майна боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, зобов`язує ліквідатора вжити заходів щодо скасування таких арештів в порядку чинного КПК України, що не обмежується лише зверненням з заявами про припинення арештів до відповідних органів Реєстраційної служби.

За умови не скасованих у визначеному КПК України порядку арештів, накладених на майно ПП "Бізнес Тріумф"; наявність у продавця інформації про накладення відповідних арештів, ліквідатором ПП "Бізнес Тріумф" проведено аукціони з продажу майна банкрута, які вказаним вище рішенням господарського суду визнано недійсними.

Отже, спір виник внаслідок порушень, допущених ПП "Бізнес Тріумф" в особі ліквідатора банкрута Козія В.Ю. при організації проведення аукціонів з продажу майна підприємства.

Покладення судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу на ТОВ "Ватер Фор" за відсутності неправильних дій вказаного відповідача буде додатковим тягарем для даної юридичної особи та суперечитиме принципу справедливості.

Зважаючи на неможливість покладення судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу на ТОВ "Ватер Фор", доводи ТОВ "Ватер Фор" щодо необхідності зменшення судових витрат ОСОБА_1 у зв`язку з їх недоведеністю не підлягають розгляду судом.

Господарським судом не може бути надано оцінку доказам, наданим представником ОСОБА_1 на підтвердження судових витрат на правову допомогу, оскільки судом не встановлено правових підстав для можливості покладення судових витрат на правову допомогу на ТОВ "Ватер Фор".

За викладених обставин, господарський суд прийшов до висновку у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали відмовити.

Керуючись статтями 2, 15, 16, 123, 126, 129, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стасишина Р.М. від 26.07.2021 про ухвалення додаткової ухвали відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 28.08.2021.

Суддя Костриця О.О.